Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
07 вересня 2026 року №520/6312/24 
Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 , через електронну систему ЄСІТС "Електронний суд" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.03.2024, просить суд:
1) визнати бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 відшкодування (середній заробіток) за п`ять місяців і десять днів затримки виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення протиправною;
2) зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 відшкодування (середній заробіток) за весь час затримки (5 місяців і 10 днів) виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення при його звільненні зі служби в Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції України за період з 12.09.2023 по 22.02.2024.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в поліції. При виплаті недоплаченої частини індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду від 13.11.2023 у справі №520/4393/23, відповідач не нарахував та не виплатив середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 12.09.2023 по 22.02.2024, чим допустив протиправну бездіяльність, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання за правилами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, вважає їх безпідставними та неаргументованими, оскільки заявлена сума середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, з огляду на практику Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, та підлягає зменшенню.
Позивач надіслав суду відповідь на відзив, в якій не погодився з доводами представника відповідача, викладеними в відзиві на позовну заяву, вказуючи на їх безпідставність та недоведеність, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 , у період з 14.08.1996 по 06.11.2015 проходив службу у ГУ МВС в Харківській області.
Наказом ГУ МВС в Харківській області від 06.11.2015 №607 о/с позивача з 06.11.2015 звільнено з органів внутрішніх справ.
07.11.2015 наказом голови Національної поліції України №170 о/с від 11.11.2015 позивача було прийнято на службу до Національної поліції України та призначено на посаду старшого оперуповноваженого в органах внутрішніх справ управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України на якій позивач перебував до 07.04.2016.
У період з 08.04.2016 по 31.12.2016 позивач проходив службу на посаді заступника начальника управління внутрішньої безпеки в Полтавській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №224 о/с від 30.12.2016 позивача з 31.12.2016 було звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).
Під час проходження служби в органах внутрішніх справ Управління соціального захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 07.04.2016.
Також, під час проходження служби в Управлінні внутрішньої безпеки в Полтавській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період за період з 08.11.2016 по 31.12.2016 та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні, однак без урахування індексації грошового забезпечення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 року у справі №520/4393/23 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльності Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 07.04.2016.
Зобов`язано Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 07.04.2016.
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 08.04.2016 по 31.12.2016.
Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 08.04.2016 по 31.12.2016.
Визнано протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №520/4393/23 - залишено без змін.
Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
На виконання рішень суду у справі №520/4393/23 на банківський рахунок позивача 23.02.2024 року відповідачем зараховано кошти у розмірі 2486,73 грн, що підтверджується випискою АТ КБ "ПриватБанк".
При цьому, відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги з урахуванням індексації за період з 12.09.2023 по 22.02.2024, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції також врегульовано постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 №988.
Відповідно до пунктів 1, 2 вказаної постанови грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішні з справ України від 06.04.2016 № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Зазначеними нормативними актами не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Так, відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.
Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Частиною 2 ст.117 КЗпП України встановлено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Водночас, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 №2352-ІХ положення статті 117 КЗпП України викладено в такій редакції: у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Нова редакція ст. 117 КЗпП України набрала чинності з 19.07.2022.
Так, за усталеною практикою застосування положень ст.117 КЗпП України в редакції, яка діяла до 19.07.2022, при вирішенні спорів щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Такий підхід в частині необхідності застосування принципів розумності, справедливості та пропорційності при визначенні суми розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, запроваджено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 та від 26.02.2020 у справах № 761/9584/15-ц та № 821/1083/17, та застосовано Верховним Судом у постанові від 20.05.2020 у справі №816/1640/17, висновки яких враховано судом першої інстанції при вирішенні даного спору, та сформований з урахуванням того, що редакція ст.117 КЗпП України не обмежувала періоду, за який може стягуватися середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні.
У той же час, відповідно до ст.117 КЗпП України, у чинній редакції, час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає оплаті середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.
При цьому, за висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постановах від 29.02.2024 у справі №460/42448/22, від 22.02.2024 у справі №560/831/23, від 15.02.2024 у справі №420/11416/23, від 29.01.2024 у справі №560/9586/22, у разі коли спірний період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні одночасно охоплюється дією редакцій ст.117 КЗпП України, як до змін, внесених Законом №2352-ІХ та і після їх внесення, то за такого правового врегулювання спірний період варто умовно поділяти на 2 частини: до набрання змінами чинності 19.07.2022 і після цього.
Із матеріалів справи встановлено, що позивача звільнено зі служби Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції 31.12.2016.
При звільненні відповідачем не було виплачено у повному грошове забезпечення (індексація грошового забезпечення та одноразова грошова допомога з урахуванням індексації), що підтверджується рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №520/4393/23.
Спірна сума, нарахована відповідачем на виконання судового рішення, у розмірі 2486,73 грн фактично виплачена на банківський рахунок позивача 23.02.2024.
Таким чином, враховуючи дату звільнення позивача зі служби та дату проведення остаточного розрахунку, положення ст.117 КЗпП України, затримка розрахунку при звільненні становить період з 01.01.2017 року по 22.02.2024 року.
Отже, у даній справі період з 01.01.2017 до 19.07.2022 (до набрання чинності Законом №2352-ІХ) регулюється редакцією ст.117 КЗпП України, яка не передбачала обмеження строком виплати у шість місяців, та можливості у разі наявності переконання про істотний дисбаланс між сумою коштів, яку прострочив роботодавець і сумою середнього заробітку за час затримки цієї виплати із застосуванням принципу співмірності зменшувати таку виплату.
Період з 19.07.2022 по 22.02.2024 регулюється чинною редакцією ст.117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.
При цьому, звертаючись до суду із даним позовом позивач просив стягнути середній заробіток за період з 12.09.2023 по 22.02.2024, в межах шестимісячного строку.
Отже, беручи до уваги наведене вище, враховуючи обсяг заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про те, що розрахунок суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні слід провести шляхом множення кількості днів затримки в межах періоду вказаного позивачем в позовній заяві на розмір середньоденної заробітної плати без зменшення отриманого результату.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною Другим апеляційним адміністративним судом у постановах від 24.01.2025 року у справі №520/21870/24 та від 24.01.2025 у справі №520/11089/24.
Так, згідно довідки про середній розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , видану Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України від 04.04.2024 №96 середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 518,87 грн (16360,57 грн+15290,25 грн/61 день).
Кількість днів затримки розрахунку при звільненні 5 місяців та 10 днів (в межах заявлених позовних вимог) складає 164 календарні дні.
Відтак, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за цей період становить 518,87 грн. х 164 = 85094,68 грн.
При цьому, підстав для зменшення розміру суми середнього заробітку, враховуючи актуальну позицію Верховного Суду, із застосуванням принципів співмірності та пропорційності, суд не вбачає.
Беручи до уваги наведене вище, суд доходить висновку щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у загальному розмірі 85094,68 грн.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Витрати зі сплати судового збору не підлягають розподілу, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вул.Академіка Богомольця, буд.10, м.Київ, 01601, код ЄДРПОУ 40116086) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 відшкодування (середній заробіток) за п`ять місяців і десять днів затримки виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40116086) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 12.09.2023 по 22.02.2024 року у розмірі 85094 (вісімдесят п`ять тисяч дев`яносто чотири) гривні 68 копійки.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 07 вересня 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО