П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/825/26

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,
повний текст судового рішення
складено 30.06.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ) з вимогами про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі Постанова №168), у розмірі до 100000 гривень на місяць з урахуванням індексації, за період перебування ОСОБА_1 у полоні внаслідок збройної агресії проти України з 04.04.2022 року по 15.01.2025 року. 
Зобов`язано ВЧ розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період із 04.04.2022 року по 15.01.2025 року пропорційно дням перебування у полоні, та прийняти рішення, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою КМУ № 884 від 30.11.2016 року (далі Порядок №884), з урахуванням встановлених судом обставин.
Рішення набрало законної сили. По справі видано виконавчий лист.
25.06.2026 року представник позивача подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. 
В обґрунтування заяви зазначив, що станом на дату звернення з цією заявою про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі №400/825/26 ВЧ не виконала рішення у цій справі.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовлено.
Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За приписами ч.2 ст.17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.
Процедура виконання судового рішення, у тому числі встановлення судового контролю по справі за адміністративним позовом, визначаються нормами КАС України.
Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно ч.2 ст.382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Апеляційний суд також звертає увагу на рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), в якому суд зазначив, що у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів: тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції.
Як вже зазначалось вище, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 року позов задоволено у зазначеній вище частині. 
Разом з тим матеріали справи не містять доказів виконання судового рішення в повному обсязі.
Приймаючи оскаржену ухвалу та відмовляючи у встановленні судового контролю, суд 1-ї інстанції виходив з того, що звернення із заявою в порядку ст.382 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду в порядку Закону України "Про виконавче провадження" першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.
Колегія суддів вважає помилковою таку позицію суду 1-ї інстанції, оскільки згідно норм чинного законодавства наявність виконавчого провадження жодним чином не забороняє встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.
При цьому судом встановлено, що судове рішення по справі №400/825/26 набрало законної сили, проте станом на час звернення позивача з заявою про встановлення судового контролю не було виконано, що також не заперечується відповідачем.
Так, апеляційний суд наголошує, що суд, маючи вказані повноваження щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, яке набуло законної сили, не може відмовлятись від його застосування, позбавляючи позивача права, гарантованого ст.6 Конвенції.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а відтак, відповідно до ст.ст.315, 317 КАС України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про надання відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення.
Керуючись ст.ст.308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №400/825/26 – задовольнити.
Встановити строк для подання звіту про виконання у повному обсязі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 року у справі №400/825/26 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт у 15 денний строк з моменту набуття законної сили даною постановою апеляційного суду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач | | А.Г. Федусик
Судді | | О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк