П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/2347/25

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Терлецького Д.С., суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:
Рух справи
11.03.2025р. ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168), у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за 2022 рік з урахуванням фактично виплачених сум;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за 2022р. з урахуванням фактично виплачених сум;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою № 168, у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, за січень-лютий 2023р. з урахуванням фактично виплачених сум;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути позивачу незаконно стягнутий військовий збір з грошового забезпечення та додаткової винагороди за 2022р. та січень-лютий 2023р. у розмірі 1,5%.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та твердив, що у період з лютого 2022 р. по лютий 2023 р. неодноразово залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань. Однак всупереч покладеним на відповідача обов`язкам, додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» йому не нарахована та не виплачена у повному обсязі.
Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 25.03.2025р., яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2025р., у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено, позовну заяву повернуто заявнику без розгляду в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 р. по 28.02.2023р.
Верховний Суд постановою від 18.03.2026р. скасував ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.03.3025р., постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2025р., справа № 400/2347/25 направив до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Військова частина НОМЕР_1 надала відзив на позовну заяву, у якому заперечувала проти її задоволення. Відповідач вказав, що виплата додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» здійснюється пропорційно часу перебування у складі угрупування військ в районі ведення бойових дій з урахуванням документального підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони. Додаткова винагорода виплачувалась позивачу у період з 24.02.2022 р. по 28.02.2023р. у розмірах, зазначених в рапортах командира, що зареєстровані у відповідача. Підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди за інші періоди – відсутні.
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 26.05.2026 р. частково задовольнив позов ОСОБА_1 . 
Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 утриманий з нього військовий збір при виплаті доходів у вигляді грошового забезпечення, зокрема та невиключно, додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виплаченого за період з 09.07.2022 р. по 28.02.2023 р.
У задоволені решти позовних вимог - відмовив.
Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.05.2026 р.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.06.2026р. апеляційну скаргу залишив без руху.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.07.2026р. повернув військовій частині НОМЕР_1 апеляційну скаргу.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
П`ятий апеляційний адміністративний суд відкрив провадження у справі ухвалою від 15.06.2026 р.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.07.2026р. витребував у військової частини НОМЕР_1 інформацію: 
про залучення ОСОБА_1 до виконання бойових (спеціальних) завдань чи бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_1 з відповідними підтверджуючими документами: за період з 24.02.2022 р. по 28.02.2023 р.;
чи залучався позивач, у числі інших військовослужбовців до виконання бойових завдань у складі органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави у період з 24.02.2022 р. по 28.02.2023 р.;
які саме завдання, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою виконував позивач у періоді з 24.02.2022 р. по 28.02.2023 р.;
чи віднесена територія, де знаходився підрозділ, до якого віднесений позивач, до переліку територій, на яких у вказаному періоді ведуться (велися) бойові (активні чи можливі) дії або тимчасово окупованих;
чи складалися підрозділом, до якого був віднесений позивач у період з 24.02.2022 р. по 28.02.2023 р., документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах військовослужбовця;
якими документами підтверджуються викладені обставини..
П`ятий апеляційний адміністративний суд призначив справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження ухвалою від 29.07.2026 р.
11.08.2026р. військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» надала письмові пояснення, витяги з наказів та копії бойових розпоряджень.
З 03.08.2026р. по 28.08.2026р. судді, які входять до колегії суддів, що розглядає цю справу, перебували у щорічній відпустці.

Обставини справи
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема у період з 24.02.2022 р. по 28.02.2023 р.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2026р. №39 позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пропорційно до кількості днів виконання спеціальних завдань, у розмірі 100 000,00 грн за лютий, березень, квітень і грудень 2022р., а за інші спірні періоди – 30 000,00 грн.
Вважаючи, що військова частина НОМЕР_1 протиправно не нарахувала та не виплатила додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень за період з 24.02.2022р. по 28.02.2023р., позивач звернувся до суду з позовом.

Оцінка суду першої інстанції
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відомості про нараховану додаткову винагороду, які надав відповідач, в їхньому взаємозв`язку з дослідженими судом даними про залучення позивача до виконання бойових (спеціальних) завдань у спірний період засвідчують належну виплату позивачеві додаткової винагороди.

Доводи апеляційної скарги
На обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, а також неправильно застосовано норми матеріального права. 
Позивач твердить, що він перебував на території ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно. У період з грудня 2022р. по приблизно 16 лютого 2023р. скаржник знаходився в районі Куцурубської територіальної громади Миколаївської області, з якої здійснювалося вогневе ураження по окупаційним військам на окупованій Кінбурнській косі через Дніпровську затоку, за що йому виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень за грудень 2022р., коли Миколаївська область входила до районів ведення бойових дій. Починаючи з 01.01.2023р. Куцурубська територіальна громада Миколаївської області не входила до районів ведення бойових дій, але була лінією бойового зіткнення, на якій скаржник у складі підрозділу вів бойові дії.

Позиція відповідача у справі на заявлену апеляційну скаргу
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції. 

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи й правильність застосування норм матеріального й процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Закон України від 20.12.1991р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (абзац перший пункту 1 статті 9 Закон №2011-XII).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (абзац другий частини першої статті 9 Закону №2011-XII).
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2 статті 9 Закону №2011-XII).
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац перший пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII).
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац другий пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII).
Відповідно до абзацу першого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з абзацом першим пункту 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Президент України Указом від 24.02.2022р. №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановив ввести в Україні воєнний стан.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 Кабінету Міністрів України доручено невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України (підпункт 2 пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022р № 64/2022).
Також 24.02.2022р. Президент України Указом від 24.02.2022р. №69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановив оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022р. №69/2022 Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації (підпункт 2 пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022р №692022).
На виконання Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 24.02.2022р. №69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022р. прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якою, серед іншого, установлено, що військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень із розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за №745/32197 (далі – Порядок №260), визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.
Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Пункт 8 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди особовому складу військової частини здійснюється на підставі наказів командирів цих військових частин.
Отже, нарахування та виплата додаткової винагороди передбачає: видання бойового наказу (розпорядження); запис в журнал бойових дій; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань; видання наказу командиром військової частини; виплата додаткової винагороди.
Суду у складі колегії суддів вказує, що згідно з матеріалами справи наявні рапорти командира артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та довідка про розмір грошового забезпечення позивача, які засвідчують нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) у лютому, березні, квітні та грудні 2022р. (т.1 а.с182-183, 185-202).
З метою з`ясування усіх обставин у справі П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.07.2026р. витребував у військової частини НОМЕР_1 інформацію: 
про залучення ОСОБА_1 до виконання бойових (спеціальних) завдань чи бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_1 з відповідними підтверджуючими документами: за період з 24.02.2022р. по 28.02.2023р.;
чи залучався позивач, у числі інших військовослужбовців до виконання бойових завдань у складі органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави у період з 24.02.2022 р. по 28.02.2023 р.;
які саме завдання, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою виконував позивач у періоді з 24.02.2022р. по 28.02.2023р.;
чи віднесена територія, де знаходився підрозділ, до якого віднесений позивач, до переліку територій, на яких у вказаному періоді ведуться (велися) бойові (активні чи можливі) дії або тимчасово окупованих;
чи складалися підрозділом, до якого був віднесений позивач у період з 24.02.2022р. по 28.02.2023р., документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах військовослужбовця;
якими документами підтверджуються викладені обставини.
11.08.2026р. відповідач через підсистему «Електронний суд» надав письмові пояснення, витяги з наказів та копії бойових розпоряджень.
Дослідивши надані документи, суд у складі колегії судів встановив, що у період з 24.02.2022р. по 28.02.2023р. період підрозділ до якого входив позивач виконував бойові завдання: з 24.02.2022 р. – 01.12.2022р. відповідно до бойового розпорядження №164/дск від 18.02.2022р., № 165/дск від 18.02.2022р., № 354/дск від 23.03.2022р., № 381/дск від 27.03.2022р. на території Миколаївської (з 24.02.2022р. – 27.03.2022р.) та Одеської областей (з 28.03.2022 р. – 02.12.2022 р.).
Проте ОСОБА_1 , який перебував на посаді головного сержанта 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у період з 24.02.2022р. – 01.12.2022р. до бойових завдань у складі органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони не залучався. 
З 01.01.2023р. по 17.02.2023р. позивач перебував на території Куцурубської сільської територіальної громади Миколаївської області, після чого повернувся до району зосередження підрозділу в Одеській області, що не входила до району ведення бойових дій. У період з 01.01.2023р. по 28.02.2023р. Куцурубська сільська територіальна громада Миколаївської області не входила до районів ведення бойових дій відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023р. № 2 та від 01.03.2023р. №52. 
На підставі наданих учасниками справи пояснень та доказів суд у складі колегії судів не встановив інших, ніж ті, які не спірними, періодів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів.
У спірні періоди з 24.02.2022р. по 28.02.2023р. відповідач нараховував та виплачував додаткову винагороду, передбачену Постановою 168, пропорційно часу виконання завдань у період здійснення заходів відповідно до наданих рапортів та не допустив порушень прав позивача, про які він твердив в позовній заяві.

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Здійснивши в межах, визначених статтею 308 КАС України, апеляційний перегляд цієї справи, суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні фактичних обставин, норм матеріального й процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду та відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
З огляду на те, що суд першої інстанції правомірно відніс справу до категорії незначної складності й розглядав її за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.05.2026 року у справі №400/2347/25 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, які передбачені в пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С.Терлецький

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: О.О.Димерлій