Справа № 703/1135/26
2/703/2271/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Овсієнка І.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
02.03.2026 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» через представника, із використанням системи «Електронний суд» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3977386, за умовами якого сума кредиту складає 10000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у сумі 10000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
16.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору №3977386. Згідно умов даного кредитного договору сума кредиту складає 5000 грн.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору у нього наявна заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 25829 грн 20 коп з яких 6410,00 грн – сума кредиту, 5830,00 грн – сума процентів за користування кредитом та нараховані позивачем проценти за 106 календарних днів в сумі 13589,20 грн.
24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №24/05/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3977386 по якому загальна сума заборгованості склала 12240,00 грн, з яких 6410,00 грн – сума кредиту, 5830,00 грн – сума процентів за користування кредитом.
Крім того, станом на дату укладання договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024, строк дії договору №3977386 від 13.09.2023 не закінчився. Відтак, в межах строку кредитування, у період з 25.05.2024 по 07.09.2024 (106 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 13589,20 грн.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
За вказаних обставини, позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з даним позовом.
Ухвалою від 04.03.2026 суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду від 08.04.2026 позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованість за кредитним договором у сумі 25829 грн 20 копійок, витрати по сплаті судового збору у сумі 2662 гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн 00 копійок, а всього – 38491 (тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто одна) гривня 60 (шістдесят) копійок.
08.05.2026 відповідачем ОСОБА_1 до суду подана заява про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду від 08.04.2026.
Ухвалою суду від 19.05.2026 заочне рішення від 08.05.2026 скасоване, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Копію відповідної ухвали направлено відповідачеві на адресу зареєстрованого місця проживання, вказане відправлення повернуте без вручення через закінчення встановленого терміну зберігання. 
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, пов`язаної із належним здійсненням правосуддя, зокрема сформульованої в справі «Сидоренко проти України» (Sydorenko v. Ukraine (dec.), №73193/12, 18 February 2021), загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, однак стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені.
Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.
29.07.2026 відповідачем поданий письмовий відзив разом із клопотанням про продовження процесуального строку на подання відзиву.
Ухвалою суду від 06.08.2026 вказане клопотання задоволене, а відзив приєднаний до матеріалів справи.
За змістом відзиву, відповідач ОСОБА_1 не заперечував фактів укладення 13.09.2023 кредитного договору та 16.09.2023 додаткового договору, на підставі яких ним загалом отримано 15000,00 грн коштів в позику.
При цьому наполягає, що в період із 13.09.2023 до 24.05.2024 вніс 8640,00 грн оплати за кредитом, відтак сума основного боргу складає 6360,00 грн, що її визнає.
Клопотав про застосування до спірних правовідносин положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки із 25.02.2022 проходить військову службу за мобілізацією. Позивач про відповідні обставини був обізнаний, оскільки при укладенні кредитного договору, в даних анкети позичальника ОСОБА_1 вказав про факт перебування на військовій службі.
Вказані обставини виключають стягнення із відповідача процентів за користування кредитом, що нараховані первісним кредитором, ТОВ «Лінеура Україна» в сумі 5830,00 грн, а також його правонаступником, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», в сумі 13589,20 грн.
Відзив містить клопотання відповідача про звільнення його від сплати судових витрат у виді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, що заявлена до стягнення в розмірі 10000.00 грн, оскільки така є неспівмірною до ціни позову та не відповідає принципам розумності та справедливості.
03.08.2026 представником позивача через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, за змістом якої на задоволенні позовних вимог наполягає. Вказує, що обставини укладення ОСОБА_1 із ТОВ «Лінеура Україна» кредитного договору 13.09.2023 та додаткової угоди 16.09.2023 підтверджуються оригіналами електронних доказів, а саме відповідних правочинів, що укладені сторонами в електронній формі, вказане відповідачем визнається. 
ОСОБА_1 13.09.2023 та 16.09.2023 отримував кредитні кошти в користування, що підтверджується довідками ТОВ «УПР» та відомостями, витребуваними від АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду.
Крім того, відповідач здійснив часткове погашення суми заборгованості за кредитним договором, що ним також не заперечувалося, тим самим вчинив дії щодо визнання наявної заборгованості. 
Щодо застосування до відповідача ч. 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», то для припинення або звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники або члени їх сімей повинні звернутись до кредитора із заявою разом з документами, перелік відповідних документів встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів – витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військовоїчастини, які видаються військовою частиною.
В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач звертався до первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» або позивача у встановленому порядку з відповідним пакетом документів щодо списання відсотків за кредитним договором до моменту звернення з Позовною заявою до суду.
Договір №3977386 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додатковий договір було укладено після початку проходження відповідачем військової служби, останній добровільно прийняв на себе кредитні зобов`язання, усвідомлюючи свій статус військовослужбовця та пов`язані з ним обставини.
Отже, посилання відповідача на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є підставою для звільнення його від виконання кредитних зобов`язань та не спростовує обґрунтованість позовних вимог.
Посилання відповідача на статус військовослужбовця виникло лише після звернення позивача до суду, що свідчить про намагання уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Таким чином п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей», не може підлягати застосуванню в спірних правовідносинах.
Додатково клопотав про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, його безпідставне зменшення є недопустимим втручанням в правовідносини довірителя та адвоката.
Інших письмових заяв по суті справи сторонами не подано.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.
13.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3977386, що підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Згідно п. 1.1 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС товариства.
Відповідно до п. 1.2 договору на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно п.1.2 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн. Тип кредиту – кредит.
Відповідно до п.1.3 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Згідно п. 1.4 договору, тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:
п. 1.4.1 - стандартна процентна ставка становить 2,00% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору;
п. 1.4.2 - знижена процентна ставка 1,40% в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Якщо споживач до 13.10.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
Відповідно до п. 1.5 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 30341,06% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 18537,59% річних.
Згідно п.1.6 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 82000 грн 00 копійок; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 80200 грн 00 коп.
Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .
Згідно п.2.2 договору сума кредиту (його частину) перераховується товариство протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 13.09.2023 або 14.09.2023.
Відповідно до п.3.1 договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Згідно п.4.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3 договору.
Відповідно до п.5.4.1 договору клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції та інші платежі, передбачені договором.
Згідно п. 9.3 зазначеного договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Відповідно до п. 9.7.1 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання.
Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що створений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІКС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.
Згідно п.9.9 договору підписуючи цей договір, клієнт підтверджує, що, зокрема перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація про фінансову послугу та про її надавача у визначеному законодавством обсязі, достатньої для прийняття клієнтом свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання, та яка розміщена на вебсайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до 9.10 Договору всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі (в т.ч. електронній) або через особистий кабінет.
Згідно п.9.11 договору сторони узгодили такий спосіб надсилання (повторного надсилання) підписаного договору клієнту: оригінал підписаного договору вважається отриманим клієнтом, якщо товариство його направило на електронну адресу, вказану клієнтом в особистому кабінеті/договорі та/або безпосередньо в особистий кабінет.
У випадку відправлення договору в особистий кабінет, клієнт приймає та підтверджує, що дані особистого кабінету є його контактними даними, які були ним зазначені під час укладення договору та які дають можливість клієнту переглядати укладений договір, завантажити його на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створити копію на паперовому носії і таким чином отримати у формі, що унеможливлює зміну його змісту. В цьому випадку датою відправлення договору вважається дата, з якої споживачу в особистому кабінеті стає доступним текст укладеного договору.
Примірник договору, а також додатки до нього надсилаються клієнту одразу після його підписання, але до початку надання кредиту.
Повторне надсилання договору клієнту здійснюється на запит клієнта, що може бути направлений клієнтом товариству в письмовій формі на поштову адресу, в письмовій (електронній) формі на електронну адресу або шляхом подання споживачем заявки засобами телефонного зв`язку до контакт-центру.
Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем ОСОБА_1 13.09.2023 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту, який надається ТОВ «Лінеура Україна», в якому викладені погоджені сторонами умови, на яких ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у кредит, а також Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3977386 від 13.09.2023, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Як вбачається з вищевказаного Додатку №1 до Договору, сторонами погоджено строки повернення відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів, які отримані ним у кредит на підставі вищевказаного договору, та строки сплати процентів за користування цими грошовими коштами. Сплата суми кредиту за договором 10000,00 грн та сплата процентів у сумі 70200,00 грн.
16.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору №3977386 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2023 відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав 5000 грн 00 коп. кредитних коштів. Відтак, у п.1.2 Договору внесено зміни та викладено його в наступній редакції, а саме, зокрема, сума кредиту складає 10000,00 грн, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів.
Відповідно до п. 1.7 додаткового договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього додаткового договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк кредиту – 30742,10%; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 18911,90% річних.
Згідно п. 18.8 додаткового договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього додаткового договору складає : за стандартною процентною ставкою 122700,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 120090,00 грн.
Згідно з п.2.1 додаткового договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .
Усі інші умови договору залишилися незмінними.
Вказаний додатковий договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Також, під час укладення вищевказаного Додаткового договору, відповідачем ОСОБА_1 16.09.2023 підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту, який надається ТОВ «Лінеура Україна», в якому викладені погоджені сторонами умови, на яких ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у кредит, а також Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3977386 від 13.09.2023 в редакції Додаткової угоди №3977386-Т1, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Як вбачається з вищевказаного Додатку №1 до Додаткового договору, сторонами погоджено строки повернення відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів, які отримані ним у кредит на підставі вищевказаного договору, та строки сплати процентів за користування цими грошовими коштами. Сплата суми кредиту за договором 15000 грн 00 копійок та сплата процентів у сумі 105090 грн 00 копійок.
ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання належним чином та 13.09.2023 переказало на платіжну картку № НОМЕР_1 10000,00 грн, а 16.09.2023 на ту ж платіжну картку переказало 5000,00 грн, що підтверджується листами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1481-3105 від 31.05.2024 та №1482-3105 від 31.05.2024.
Вказані обставини відповідачем не заперечувалися.
Крім того, відомостями, що надані АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 04.03.2026 в частині витребування доказів підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітована картка №5168-7456-1537-4326 на яку 13.09.2023 зараховано кошти на суму 10000,00 грн та 16.09.2023 зараховано кошти в сумі 5000,00 грн.
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором №3977386 від 13.09.2023 в повному обсязі не виконував, кредитні кошти та нараховані проценти належним чином не сплачував, внаслідок чого станом на 24.05.2024 виникла заборгованість у загальній сумі 12240,00 грн.
24.05.2024 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» («Фактор») та ТОВ «Лінеура Україна» («Клієнт») укладено договір факторингу №24/05/2024.
Відповідно до п.1.1 вказаного договору, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно п. 1.2 зазначеного договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношення до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта– підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.
24.05.2024 фактором - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та клієнтом - ТОВ «Лінеура Україна» підписано та скріплено печатками товариств акт прийому-передач Реєстру боржників за договором факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024.
Відповідно до Реєстру Боржників, який є Додатком №1 до договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3977386 у загальній сумі 12240 грн 00 коп., з яких: основний борг – 6410 грн 00 копійок; нараховані проценти – 5830 грн 00 копійок.
Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Наявними письмовими доказами в повній мірі доводиться, що 13.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений договір №3977386 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а 16.09.2023 - додатковий договір до договору №3977386, на підставі яких відповідачеві надані кредитні кошти в загальному розмірі 15000,00 грн. 
Вказані обставини відповідачем не заперечуються, що вбачається із тексту його письмової заяви від 08.05.2026.
Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості), складеного ТОВ «Лінеура Україна», відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за договором №3977386 від 13.09.2023 в повному обсязі не виконав, кредитні кошти та нараховані проценти не сплатив, внаслідок чого станом на 24.05.2024 утворилася заборгованість у загальній сумі 12240,00 грн, що включає 6410,00 грн заборгованості за кредитом та 5830,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом. З розрахунку вбачається сплата позичальником 01.11.2023 6090,00 грн, а 06.11.2023 – 2500,00 грн в рахунок погашення основного боргу, а 27.12.2023 – 50,00 грн в рахунок погашення заборгованості за процентами.
Право вимоги у вказаному розмірі передане позивачеві на підставі договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024.
Станом на дату укладання договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024, строк дії кредитного договору №3977386 від 13.09.2023 не закінчився, відтак, в межах строку його дії ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», у період з 25.05.2024 по 07.09.2024 (106 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2% щоденно, тобто додатково на суму 13589,20 грн.
Доказів повного погашення відповідачем ОСОБА_1 вказаної заборгованості як позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», так і первісному кредитору – ТОВ «Лінеура Україна», матеріали справи не містять.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
Разом із тим із матеріалів, наданих відповідачем після постановлення заочного рішення від 08.04.2026 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, зокрема з 06.02.2023 прийнятий на посаду мідника у військовій частині НОМЕР_3 , а з 30.03.2026 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_4 , що встановлено судом із копії військового квитка серії НОМЕР_5 , що виданий 20.04.2000, копії довідки військової частини НОМЕР_4 від 16.04.2026 під №397.
З досліджених судом документів встановлено, що відповідач в період із 28.07.2016 до 06.07.2021 перебував на військовій службі за контрактом, а з 25.02.2022 безперервно перебуває на військовій службі за мобілізацією.
Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції відповідно до Закону України №2459-IX від 27.07.2022) було встановлено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Зміни, передбачені пунктами 1 і 3 розділу I цього Закону, застосовуються до кредитних договорів, укладених після набрання чинності цим Законом (пункт 2 розділу II Закону України 2459-IX).
Аналіз змісту цієї норми, свідчить, що вона поширюється на дві категорії військовослужбовців:
1) військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період;
2) інші військовослужбовці, до яких належать військовослужбовці, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Для першої категорії військовослужбовців щоб скористатися пільгою необхідно надати докази їх призову на військову службу саме за призовом під час мобілізації, на особливий період. При цьому, вказана пільга надається їм на весь час їх призову.
Щодо надання пільги другій категорії військовослужбовців, тобто військовослужбовцям, які перебувають на інших видах військової служби, окрім військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, така надається їм у зв`язку з перебуванням безпосередньо в районах та у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. При цьому, вказана пільга надається їм під час дії особливого періоду.
Вказані обставини мають бути підтверджені відповідними документами, визначеними Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413.
Національний Банк України у своєму листі від 02.09.2014 №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Матеріалами справи підтверджується, що на відповідача ОСОБА_1 як на військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, а кредитні установи під час дії особливого періоду не мають права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати.
За наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором, суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Даний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено у постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №642/548/21.
При цьому суд зазначає, що кредитний договір №3977386 від 13.09.2023 укладений уже в період дії особливого періоду, під час якого військовослужбовцям надаються визначені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» пільги.
Та обставина, що відповідач не надав позикодавцю вказаної інформації, не виключає застосування до нього названої пільги.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, як військовослужбовець, згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів в особливий період.
Отже, позов слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За платіжною інструкцією від 22.02.2026 №1024 позивачем сплачено 2662,40 грн судового збору, що мають бути стягнуті із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки останнім не наведено обставин та не надано документів, що підтверджують наявність в нього пільг щодо сплати судового збору.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн, то суд зазначає таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч. 1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу зазначених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, що укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; 2) заявки на виконання доручення №15662 від 26.01.2026 до договору №10/12-2024 від 10.12.2024; 3) ордера про надання правової допомоги адвокатом Столітнім М.М.; 4) акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №15662 від 23.02.2026 згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024; 5) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Столітнім М.М.; 6) рахунку-фактури про оплату послуг правничої допомоги від 10.03.2026.
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М. у справі щодо стягнення боргу за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.
Одночасно, відповідачем подане клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають компенсації позивачу, що обґрунтоване їх неспівмірністю, штучним збільшенням переліку послуг в справі, що для позивача є типовою, наданих адвокатом, а також через розгляд справи, що проведений без присутності сторін.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, §268).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, значення спору для сторони, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 № 211/3113/16-ц, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18, від 12.05.2021 у справі № 873/79/20 та від 23.01.2023 у справі № 755/2587/17).
Застосовуючи викладений вище підхід в даній справі, суд не вважає заявлений до відшкодування позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, відповідним критеріям реальності наданих адвокатських послуг, розумності їх розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Такий розмір витрат на правничу допомогу є очевидно неспівмірним, хоча і відповідає умовам укладеного договору про надання правової допомоги, оскільки розмір відповідних витрат фактично перевищує суму заборгованості відповідача за основним боргом, справа не належить до категорії складних, не потребує вчинення значної кількості процесуальних дій з боку представника, який не брав участі в судових засіданнях, що проводився в спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, відтак його участь фактично зводиться до підготовки та подання позову через систему «Електронний суд», а також подання відповіді на відзив, а в даній категорії справ склалася усталена судова практика.
З урахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт (складання типової позовної заяви), враховуючи ціну позову (справа є малозначною відповідно до ст. 19 ЦПК України), враховуючи ті обставини, що відповідачем обґрунтовано заявлено про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, а позов слід задовольнити частково, суд приходить до висновку про можливість стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 280-284, 288 ЦПК України, суд 
вирішив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором №3977386 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.09.2023 у розмірі 6410,00 грн, а також 660,81 грн судового збору та 1500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, всього 8570 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят) грн 81 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», адреса 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 40966896.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складене 11.09.2026. 

Суддя        І.В. Овсієнко