Єдиний унікальний номер 333/1472/26 
Номер провадження 2/725/939/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2026 року м. Чернівці
Чернівецький районний суд міста Чернівців
в складі:
головуючого судді - Нестеренко Є.В.
за участю:
секретаря судового засідання – Чобан В. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2, до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 491013032 від 17.10.2019 року відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 26 987 грн. 75 коп., на строк 48 місяців на споживчі потреби із відсотковою ставкою 39.90%.
22.02.2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ».
У подальшому 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу за умовами якого права вимоги за кредитним договором № 491013032 від 17.10.2019 року перейшли до ТОВ «ФК» Еліт Фінанс».
Вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим станом на 23.02.2021 року виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування кредиту у розмірі 43 055 грн. 40 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом –26 987 грн. 75 коп. та суми заборгованості за відсотками 14 467 грн. 65 коп.
На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 43 055 грн. 40 коп., а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді від 09.04.2026 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
14.07.2026 року до суду надійшов відзив, мотивований тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2023 у справі № 333/4641/22 виконавчий напис нотаріуса № 22009 від 23.04.2021 про стягнення з відповідача 43 105,40 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню, а рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим заявлена позивачем сума заборгованості є незаконною та недоведеною. Відповідач також зазначає, що матеріали справи не містять первинних документів, які б підтверджували факт отримання ним кредитних коштів, оферта та акцепт на укладення угоди не містять підпису відповідача, банківська виписка не має відомостей про особу, яка її сформувала, а тому не може вважатися належним доказом. Крім того, відповідач вважає недоведеним ланцюг переходу права вимоги за договорами факторингу, оскільки надані реєстри боржників не містять конкретних відомостей щодо заборгованості відповідача, також вказує про застосування позовної давності. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

24 08.2026 року до початку судового засідання надійшла відповідь на відзив, з якої вказав, що строк дії строки позовної давності не пропущені, у зв`язку із введенням на території України карантину, а також на період воєнного стану, також вказує, що надані виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості, у зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, до початку розгляду справи подали заяву про слухання справи без їх участі.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомили.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.10.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 491013032, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 26 987 грн. 75 коп., та що 22.02.2021 року і 23.02.2021 року відбулось послідовне відступлення права вимоги за вказаним договором – спочатку на користь ТОВ «ФК ФОРТ», а згодом на користь позивача – ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».
Разом з тим, судом встановлено, що матеріали справи не містять первинних платіжних документів, які б підтверджували факт реального зарахування кредитних коштів у розмірі 26 987 грн. 75 коп. саме на рахунок відповідача. Надана позивачем виписка по рахунку не містить відомостей про те, ким і на підставі яких первинних документів вона сформована, не завірена належним чином уповноваженою особою банку, а відтак не може вважатися належним та допустимим доказом факту видачі кредитних коштів відповідачу та користування ним цими коштами.
Крім того, матеріали справи не містять належного акта приймання-передачі права вимоги (реєстру боржників) за договорами факторингу від 22.02.2021 та від 23.02.2021, який містив би відомості наявності саме щодо заборгованості ОСОБА_1 , тобто прізвища боржника, номер кредитного договору, розмір заборгованості станом на дату відступлення. Надані витяги з реєстрів боржників мають знеособлений характер та не дають змоги встановити, що право вимоги за кредитним договором № 491013032 від 17.10.2019 року, укладеним саме з відповідачем ОСОБА_1 , дійсно перейшло від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК ФОРТ», а в подальшому - до позивача.
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги зацікавлена сторона повинна надати суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі, а належним доказом набуття прав вимоги за кредитним договором є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги та реєстр договорів (боржників), який містить конкретні дані за відповідним кредитним договором, а також докази оплати за договором факторингу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ст. 1082 ЦК України за договором факторингу клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржника, а боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав письмове повідомлення про відступлення права вимоги, в якому визначена саме та грошова вимога, яка підлягає виконанню. Відсутність у матеріалах справи документів, які б індивідуалізували грошову вимогу до відповідача на кожному етапі її відступлення, позбавляє позивача правових підстав вважати себе належним кредитором за кредитним договором № 491013032 від 17.10.2019 року.

Таким чином, у своїй сукупності відсутність первинних документів про зарахування коштів на рахунок відповідача та відсутність належного акта приймання-передачі (реєстру боржників) з індивідуалізованими відомостями щодо відповідача не дає суду можливості встановити ні факту дійсного отримання відповідачем кредитних коштів, ні факту набуття позивачем права вимоги до відповідача, а відтак і права позивача на звернення з цим позовом та на стягнення заявленої суми заборгованості.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
За вказаних обставин, враховуючи відсутність доказів передачі позивачу прав вимоги за кредитним договором № 491013032 від 17.10.2019 року, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 11, 15-16, 509-510, 525, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 19, 89, 259, 263-265, 280-282, 284 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2, до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості - відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Нестеренко Є. В.