ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року 

м. Київ

справа №620/1840/26
адміністративне провадження № К/990/24757/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2026 року (колегія у складі суддів Говоруна О.В., Попової О.Г., Чуприни О.В.)
у справі № 620/1840/26
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У лютому 2026 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФ України в Чернігівській області, відповідач, скаржник), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Чернігівській області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії за 2018 - 2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнти у розмірах 1,14, 1,197, 1,0796 та у розмірі 1,115, починаючи з 19.08.2025 для забезпечення індексації пенсії;
- зобов`язати відповідача провести позивачу починаючи з 19.08.2025 перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення його пенсії за 2018 - 2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком (на загальних умовах) відповідно до Закону № 1058-IV, починаючи з 01.10.2021.
3. Для обчислення розміру пенсії позивача при її призначенні відповідачем був врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018-2020 роки, в розмірі 9118, 81 гривень.
4. Зокрема, згідно із пунктом 1 постанови № 118 встановлено, що з 01.03.2022 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.
5. Пунктом 1 постанови №168 установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.
6. Пунктом 1 постанови №185 установлено, що з 01.03.2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
7. Пунктом 1 постанови № 209 установлено, що з 01.03.2025 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
8. Позивач через представника звернувся до відповідача із заявою щодо проведення індексації його пенсії з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії на коефіцієнти збільшення 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, відповідно.
9. Однак, листом від 30.01.2026 № 2500-0202-8/7881 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для такого перерахунку його пенсії, з мотивів, зокрема того, що його пенсія обчислена з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018 - 2020 роки, що становить 9118, 81 грн. Здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (3764,40 грн), збільшеного на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 = 8913,83 грн), не призводило до збільшення розміру пенсії. При цьому, відповідачем зазначено, що з 01.03.2022, 01.03.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV, з урахуванням страхового стажу.
10.  ОСОБА_1 , вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення перерахунку його пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії на коефіцієнти у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, та у розмірі 1,115, починаючи з 19.08.2025 для забезпечення індексації пенсії, звернувся до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 26.03.2026 позов задовольнив.
12. Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФ в Чернігівській області звернулось до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою.
13. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 апеляційну скаргу залишено без руху. Встановлено строк і спосіб для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання до суду апеляційної інстанції документів на підтвердження сплати скаржником судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 144 грн.
14. Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13.05.2026 апеляційну скаргу ГУ ПФ в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 повернув скаржнику.
15. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржник у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунув.

ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 

16. ГУ ПФ України в Чернігівській області у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2026, а матеріали справи направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
17. Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм КАС України та ст. 9 Закону України «Про судовий збір» при вирішенні питання щодо відкриття апеляційного провадження без урахування висновків щодо їх правозастосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20.07.2023 у справі № 300/2856/22, від 23.01.2019 у справі № 826/2429/18/, від 20.02.2019 у справі № 823/1940/18, від 26.01.2023 у справі № 300/2484/22, від 27.01.2023 у справі № 300/2202/22, від 18.02.2020 у справі № 400/2972/19, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 800/473/17, від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20 (зокрема, про те, що суд апеляційної інстанції до постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги у подібному випадку має перевірити фактичне зарахування судового збору на казначейський рахунок).
18. Скаржник при цьому стверджує, що на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги разом з доказом сплати судового збору 08.05.2026.
19. Ухвалою Верховного Суду від 16.06.2026 відкрито касаційне провадження з підстав, передбачених абз. 6 ч. 4 ст. 328 КАС України.
20. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав. Ухвалу про відкриття касаційного провадження направлено на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ), проте конверт повернувся до Суду з відміткою «адресат відсутній».

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов такого висновку.
22. Згідно зі ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
23. Вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги встановлені статтею 296 КАС України.
24. За приписами пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
25. Як висновується з апеляційної скарги та матеріалів, доданих до неї, апелянт не додав до апеляційної скарги документ, що підтверджує сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у встановленому законом розмірі.
26. Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, що оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
27. З огляду на порушення відповідачем вимог оформлення апеляційної скарги в частині ненадання разом з апеляційною скаргою документа про сплату судового збору, суд апеляційної інстанції застосував положення частини другої статті 298 КАС України. При цьому ненадання документа про сплату судового збору було єдиною підставою для залишення апеляційної скарги без руху.
28. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
29. Наведене свідчить, що ненадання скаржником документа про сплату судового збору є підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а у разі неусунення такого недоліку скарга повертається особі, яка її подала.
30. Водночас повернення апеляційної скарги з цієї підстави можливе лише за умови, що особа отримала відповідну ухвалу суду та у встановлений судом строк не усунула зазначених у ній недоліків.
31. Згідно з довідкою про доставку електронного листа від 29.04.2026 ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 у справі № 620/1840/26 доставлено до електронного кабінету ГУ ПФ України в Чернігівській області 28.04.2026 о 13:44 год.
32. Отже, останнім днем встановленого судом строку, з урахуванням приписів статті 120 КАС України, є 08.05.2026 включно.
33. У зв`язку з невиконанням вимог наведеної ухвали, суд апеляційної інстанції постановив ухвалу від 13.05.2026, якою повернув апеляційну скаргу відповідачу.
34. У касаційній скарзі ГУ ПФ України в Чернігівській області покликається на те, що на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 у цій справі було надіслано клопотання про відкриття апеляційного провадження від 08.05.2026 № 2500-0902-7/34299, та сплачено доплату до судового збору у розмірі 144,00 грн, згідно з платіжною інструкцією від 08.05.2026 № 2137.
35. Скаржник зазначає, що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Це означає, що суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах конкретної справи.
Судовий збір є сплаченим з моменту зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України, і суд, який отримав справу, не має права вимагати повторної сплати судового збору.
Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається саме на суд.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20 та у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 823/1940/18, від 27.01.2023 у справі № 300/2202/22, від 20.07.2023 у справі № 300/2856/22.
36. Наведені доводи касаційної скарги не знайшли підтвердження під час касаційного перегляду цієї справи.
37. Скаржник стверджує, що на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2026 він 08.05.2026 направив до суду клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги разом із платіжною інструкцією від 08.05.2026 № 2137 про сплату судового збору.
38. Проте матеріали справи не містять жодних доказів направлення до суду апеляційної інстанції 08.05.2026 зазначеного клопотання чи платіжної інструкції, зокрема відсутні відомості про їх надсилання засобами поштового зв`язку, через підсистему «Електронний суд» або іншим способом, передбаченим процесуальним законом.
39. Платіжна інструкція від 08.05.2026 № 2137 була долучена скаржником лише до касаційної скарги та не підтверджує, що документ про сплату судового збору було подано до суду апеляційної інстанції у строк, встановлений ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху.
40. Сам по собі факт сплати судового збору не може бути підставою для висновку про своєчасне усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити, що документ, який підтверджує сплату судового збору, був поданий скаржником до суду апеляційної інстанції у строк, встановлений ухвалою від 27.04.2026.
41. У постанові від 13.04.2023 у справі № 640/18777/21 Верховний Суд у схожій ситуації зазначив, що «перевірка зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України може здійснюватися на підставі поданих заявником доказів на підтвердження доказів сплати суми судового збору або письмового повідомлення суду про сплату судового збору».
42. Отже, перевірка зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України здійснюється на підставі поданих заявником доказів на підтвердження доказів сплати суми судового збору.
43. Таку ж позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 440/10834/22.
44. Посилання скаржника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20.07.2023 у справі № 300/2856/22, від 23.01.2019 у справі № 826/2429/18, від 20.02.2019 у справі № 823/1940/18, від 26.01.2023 у справі № 300/2484/22, від 27.01.2023 у справі № 300/2202/22, від 18.02.2020 у справі № 400/2972/19, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 800/473/17, від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20 є помилковим, оскільки скаржником не враховано відмінності у фактичних обставинах цих справ. Зокрема, у зазначених справах документи, що підтверджували сплату судового збору, були направлені заявниками до суду у межах строку, встановленого для усунення недоліків апеляційної скарги, проте фактично надійшли до суду вже після постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги.
45. Натомість у справі, що розглядається, відсутні будь-які докази направлення скаржником документа про сплату судового збору до суду апеляційної інстанції у межах встановленого строку, а сам такий документ у матеріалах справи відсутній, у зв`язку з чим неможливо встановити факт та своєчасність його направлення до суду. 
46. За таких обставин відсутні підстави вважати, що скаржник своєчасно виконав вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 27.04.2026, а тому суд апеляційної інстанції, встановивши неусунення недоліків апеляційної скарги у наданий строк, правомірно застосував наслідки, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
47. З огляду на викладене, посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду щодо обов`язку суду перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України не спростовують правильності оскаржуваної ухвали, оскільки зазначені висновки сформульовані за інших фактичних обставин, коли матеріали справи підтверджували своєчасне подання особою документів на виконання вимог ухвали про залишення процесуального документа без руху.
48. Наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції вимог процесуального законодавства не знайшли підтвердження, а тому підстав для скасування ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2026 немає. 
49. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2026 року у справі № 620/1840/26 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб