Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/1829/24 
Провадження № 2/376/114/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року Сквирський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді: Коваленка О.М.,
при секретарі: Таранчук В.О.,
за участі – представника позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Рада опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав та визначення проживання дитини,

Встановив:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Шлюб був зареєстрований Медведківським відділом РАЦС Управління РАЦС москви, а.з. № 414.
Від спільного проживання у подружжя народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , зареєстроване та видане Медведківським відділом РАЦС Управління РАЦС москви, а.з. № 1804.
Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року шлюб між мною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Медведківським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, а.з. № 414 було розірвано.
Дитина проживає з позивачкою, за місцем реєстрації, відповідач з дитиною та дружиною не проживає, не цікавиться донькою, не займається її вихованням, не відвідує, не цікавиться її здоров`ям, усувається від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки.
Матеріально доньку не утримує, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним та духовним розвитком. Не шукає можливості побачитись.
Донька перебуває повністю у позивачки на вихованні та утриманні, вона дбає про неї, забезпечує всім необхідним. На обліку у психіатра та нарколога позивачка не перебуває.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України, а саме визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Оскільки, дитина проживає разом з позивачкою, тому остання має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.
Вищезазначені обставини, змушують позивачку звернутися до суду з даним позовом, а тому позивач ОСОБА_2 просить суд:
Позбавити батьківських прав, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.34).
Представник позивачки ОСОБА_2 – адвокат Ковбасюк Л.М. в судовому засіданні вказала, що відмовляється від позовної вимоги про визначення постійного місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю, та просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується, поштовим повідомленням (а.с.35,41,53) оголошенням про виклик особи на офіційному веб-сайті суду (а.с.29,39,43,48), причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не направляв. Представник Органу опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області Шеремет О.Б. в судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяви в яких вказала, що просить справу розглядати без участі представника органу опіки (а.с30,.60).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Шлюб був зареєстрований Медведківським відділом РАЦС Управління РАЦС москви, а.з. № 414.
Від спільного проживання у подружжя народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , зареєстроване та видане Медведківським відділом РАЦС Управління РАЦС москви, актовий запис № 1804 (а.с.4,5).
Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року шлюб між мною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований Медведківським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, актовий запис № 414 розірвано (а.с.10-12).
Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає з позивачкою ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 17.05.2024 року складений депутатом Сквирської міської ради О.Г. Грищенко (а.с.6).
Висновком органу опіки та піклування Сквирської міської ради визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , Рішення Виконавчого комітету Сквирської міської ради №36/8 від 10.04.2025 року (а.с.31,32).
Відповідач з дитиною та дружиною не проживає, не цікавиться донькою, не займається її вихованням, не відвідує, не цікавиться її здоров`ям, усувається від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки.
Матеріально доньку не утримує, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним та духовним розвитком. Не шукає можливості побачитись.
З довідки №242 від 21.05.2024 року виданою Сквирським академічним ліцеєм №2 Сквирської міської ради Київської області встановлено, що ОСОБА_4 навчається у Сквирському академічному ліцеї №2 з 1 вересня 2023 року. ОСОБА_5 проживає із мамою, за час навчання вихованням дитини займається мама ОСОБА_6 . Вона постійно цікавиться успіхами доньки, підтримує пісний зв`язок із класним керівником, відвідує класні батьківські збори, родинні свята. Батько ОСОБА_3 проживає в м. Києві, зі слів класного керівника батьківські збори не відвідував, успіхами доньки не цікавиться (а.с.8).
Донька перебуває повністю у позивачки на вихованні та утриманні, вона дбає про неї, забезпечує всім необхідним. 
До матеріалів справи додано Висновок органу опіки та піклування Сквирської міської ради відповідно до рішення виконавчого комітету від 31.03.2026року №28/7 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Висновком органу опіки встановлено наступне. Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає з позивачкою ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 24.03.2025 року Проведеного працівниками служби у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради, під час засідання Комісії ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_3 проживає в росії, не виконує належним чином батьківські обов`язки відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради вважають недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.57-59).
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд зазначає, що лише самого висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав згідно з положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатньо, оскільки він має рекомендаційний характер, при цьому виконавчий комітет по даній справі не обгрунтував своє рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд звертає увагу на відсутність у вказаному рішенні Виконавчого комітету будь – яких відомостей та доказів про порушення вимогами позову будь – яких прав та інтересів дітей, їхніх батьків, інших фізичних чи юридичних осіб, або ж інтересів держави чи суспільства.
Проаналізувавши вищевказану інформацію судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не цікавиться розвитком дитини, її здоров`ям та харчуванням. Батько не виявляє щодо дитини батьківської турботи. Фактично, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню своєї дитини. 
Дитина перебуває повністю у позивача на вихованні та утриманні, остання дбає про неї, забезпечує усім необхідним.
Вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове не бажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки покладені на відповідача законом. Вихованням, доглядом та утриманням дитини займається позивачка. Позивачкою створені всі умови для нормального розвитку дитини, її навчання та належного утримання.
Відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє до дитини любові, уваги та турботи.
В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України . 
Відповідно до ч. ч.8,10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У ч.1,2 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого – заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.
Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою по справі за однією адресою та позивачка є її матір`ю, а тому позивачка ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст. 165 СК України має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача.
За таких обставин та з урахуванням всього наведеного суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав, щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини, піклуванням про її всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо доньки.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Частиною 3 ст.166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Аналогічна позиція виражена і в абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року в якому вказано , що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з вимогами с т. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
За таких обставин та відповідно до вимог ст. 166 СК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3  щомісячно у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.06.2024 року (день пред`явлення позову) і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про  стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (станом на час звернення до суду 12.06.2024 року) на користь держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.), ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7,19,141, 150, 151, 155, 157, 164, 165,191 СК України, п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 2,4,12 , 13 , 76,81, 200,206,211,247,258 ,259, 263-265 , 273, 351,352,354,430 ЦПК України, суд –

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Рада опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.
Позбавити батьківських прав, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3  щомісячно у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного починаючи з 12.06.2024 року (день пред`явлення позову) і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 гривень.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць
З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 

Суддя: О.М. Коваленко