Справа № 529/835/26
Провадження № 2/529/716/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Чуб К.В.,
за участю секретаря с/з - Онищенко В.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років,

встановив:
Позивачка ОСОБА_1 28.07.2026 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , та про стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини — доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та і своє утримання на час догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що вона з відповідачем ОСОБА_2 23 вересня 2023 року зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню дитину — доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та поваги один до одного, шлюбні відносини з відповідачем та ведення спільного господарства фактично припинені з квітня 2025 року, тому позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просить стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) відповідача на утримання її як матері, з якою проживає спільна дитина, до досягнення дитиною трирічного віку.
03.08.2026 ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. При цьому вказала, що свої вимоги підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, у якій зазначив, що проти позову не заперечує.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони по справі 23 вересня 2023 року зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Також судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між ними. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені.
Відповідно до положень статтей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Положеннями ст. 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти позову не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.
Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати.
Крім цього, судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно заяви позивачки малолітня ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року (далі- Конвенція), Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 2 ст. 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та ст.ст. 86 і 88 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
У відповідності до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Враховуючи викладене, а також той факт, що малолітня дитина сторін проживає з матір`ю ОСОБА_1 , те, що обов`язок утримання дитини є рівним як батька так і матері, суд вважає, що розмір аліментів у вигляді 1/4 частки від усіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину є справедливим та таким, що враховує право дитини на належне матеріальне утримання від батька.
Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням того, що відповідач не надав доказів про наявність у нього матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб, жодних заперечень щодо позову до суду не подав, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині у заявленому позивачкою розмірі, а саме 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
При цьому, на підставі ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позивачка відповідно до ст. 5 Закону України “Про судовий збір” звільнена від сплати судового збору за дві вимоги даної категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у загальному розмірі 2662,40 гривень.
Разом з тим, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею судовий збір у сумі 1331 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 80, 84, 91, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 76, 80, 89, 141, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 вересня 2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1227.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 липня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28 липня 2026 року до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий К.В. Чуб