Справа №949/1211/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

10 липня 2026 року          м.Дубровиця
Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 08 лютого 2001 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,
за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2026 року о 13 год. 47 хв. по вул. Центральній, поблизу будинку №54, в с. Крупове Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_1 повторно протягом року керував електричним колісним транспортним засобом марки «Corso», без номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів, порушенням мови та почервонінням очей. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Alcotest 6810» та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю та пояснив, що вживав пиво, після чого керував транспортним засобом, оскільки їхав до магазину. Підтвердив, що працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак від проходження такого огляду він відмовився, оскільки знав, що його результат буде позитивним.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши повно й об`єктивно обставини адміністративного правопорушення та матеріали справи, суд приходить до висновку, що в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а його вина у повторній протягом року відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння доведена повністю та підтверджується такими доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №699034 від 21 червня 2026 року, в якому зафіксовано обставини вчиненого правопорушення (а.с.2); 
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21 червня 2026 року, у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та зафіксовано його відмову від проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» (а.с.4); 
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП «Дубровицька міська лікарня» від 21 червня 2026 року, у якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду (а.с.5); 
-зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №699034 від 21 червня 2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом (а.с.6); 
-копією постанови Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2026 року у справі №949/602/26, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вказана постанова набрала законної сили 05 травня 2026 року (а.с.7-9); 
-довідкою ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, згідно з якою ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2026 року був позбавлений права керування транспортними засобами та протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.10); 
-переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, долученим працівниками поліції до матеріалів справи на оптичному диску, яким зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу, пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я, а також відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду (а.с.11). 
Статтею 245 КУпАП передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган або посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.2 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за повторне протягом року керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд із метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 керував електричним колісним транспортним засобом марки «Corso».
Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України транспортний засіб — це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також установленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Механічний транспортний засіб — це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється, зокрема, на транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Водночас диспозиція ст.130 КУпАП не розмежовує транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи інші та не ставить настання адміністративної відповідальності в залежність від потужності двигуна транспортного засобу, яким керувала особа.
Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначено, що електричним колісним транспортним засобом є дво- або більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами та системою акумулювання електричної енергії, яка має технічну можливість заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Законодавством також визначено поняття легкого персонального електричного транспортного засобу та низькошвидкісного легкого електричного транспортного засобу.
Легким персональним електричним транспортним засобом є колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами потужністю у діапазоні до 1000 Вт, має систему акумулювання електричної енергії, здатну заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, одне, два, три або чотири колеса та максимальну конструктивну швидкість до 25 кілометрів на годину.
Низькошвидкісним легким електричним транспортним засобом є колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами, має систему акумулювання електричної енергії, здатну заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, два, три або чотири колеса, максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, і споряджену масу не більше 600 кілограмів.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти та погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів із питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з пп.«б» ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
У постанові від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22 Верховний Суд зазначив, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. При цьому для правової оцінки діяльності, пов`язаної з використанням такого електричного засобу, його характеристика як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності встановленого на ньому електродвигуна визначального значення не має.
Отже, електричний колісний транспортний засіб марки «Corso», яким керував ОСОБА_1 , є транспортним засобом у розумінні законодавства про дорожній рух, а особа, яка ним керує, зобов`язана виконувати встановлені для водіїв транспортних засобів вимоги Правил дорожнього руху України, зокрема передбачений п.2.5 цих Правил обов`язок пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння.
Таким чином, ОСОБА_1 , керуючи електричним колісним транспортним засобом марки «Corso», був водієм транспортного засобу та був зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення та особу правопорушника.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП, суд не вбачає.
Санкцією ч.2 ст.130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення на водіїв у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, і на інших осіб — накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Тобто для водіїв адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки є обов`язковим. При цьому суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч.2 ст.130 КУпАП перейти до іншого виду додаткового стягнення чи звільнити особу від його застосування, оскільки законом установлено пряму заборону застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Європейським судом з прав людини у численних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного з яких будь-яке правопорушення повинне розцінюватися як кримінальне і розглядатися за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.
Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатися як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли надалі своє відображення у численних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Аналіз диспозиції та санкції ч.2 ст.130 КУпАП дає підстави стверджувати, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети і тяжкості наслідків.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатися з урахуванням гарантій, установлених для кримінального обвинувачення. У зв`язку із цим при розгляді даної справи, наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність і обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне враховувати відповідні положення кримінального процесуального закону, зокрема щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.
У зв`язку з наведеним, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд приймає до уваги висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20, згідно з якими особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Крім того, у даній постанові зазначено, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засадам справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Вирішуючи питання стосовно додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу чи без такого, слід зазначити, що у п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення. Не можна накладати це стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.
Проте до протоколу не додано належних доказів того, що електричний колісний транспортний засіб марки «Corso», яким керував ОСОБА_1 , належить саме йому на праві власності, а тому суд не має підстав для накладення на нього додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.
При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст.ст.23, 33 КУпАП, враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, і враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який уже протягом року був підданий адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, вчинив вказане адміністративне правопорушення та керував транспортним засобом, будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім буде призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Як уже встановлено судом, постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що також підтверджується довідкою, наявною в адміністративних матеріалах (а.с.7-10).
Положеннями ч.3 ст.30 КУпАП визначено, що якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Таким чином, на підставі ч.3 ст.30 КУпАП до стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, слід приєднати невідбуту ОСОБА_1 частину стягнення за постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2026 року у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що складає 9 (дев`ять) місяців 12 (дванадцять) днів.
Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.
Керуючись ст.ст.30, 40-1, 130, 284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

 
ОСОБА_1 визнати винним за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.
На підставі ч.3 ст.30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 квітня 2026 року, яка складає 9 (дев`ять) місяців 12 (дванадцять) днів, та остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців 12 (дванадцять) днів та без оплатного вилучення транспортного засобу.
-Реквізити для сплати штрафу:
-отримувач коштів: ГУК у Рівненській області/21081300; 
-код отримувача за ЄДРПОУ: 38012494; 
-банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); 
-рахунок отримувача: UA218999980313020149000017001; 
-код класифікації доходів бюджету: 21081300. 
-
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Реквізити для сплати судового збору:
-отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; 
-код отримувача за ЄДРПОУ: 37993783; 
-банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); 
-код банку отримувача: 899998; 
-рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; 
-код класифікації доходів бюджету: 22030106. 
-
Постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів із дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів із дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови — не пізніш як через п`ятнадцять днів із дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 68000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень).

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду        Оборонова І.В.