справа № 619/9222/24
провадження № 2/619/24/26

РІШЕННЯ
іменем України

10 липня 2026 року        м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Калиновської Л.В.,
секретаря судового засідання – Булах С.М.,
за участю 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчий Ігор Олександрович про визнання договорів дарування недійсними, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить визнати договір дарування житлового будинку літ. А-1 разом з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а1», ганком літ. «а2», прибудовою літ. «аЗ», прибудовою літ. «А2-1», загальною площею 105,6 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м., та надвірні будівлі при ньому: погріб літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», літній душ літ. «И», вбиральня літ. «Л», ворота №4, паркан №5, ворота №6, зливна яма №7, колонка літ. «К», розташованого за адресою АДРЕСА_1 , від 15.08.2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим Ігорем Олександровичем, зареєстрованого в реєстрі за №1379 – недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 68885805 від 15.08.2023 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2150855963220); визнати договір дарування земельної ділянки кадастровий номер. 6325155600:06:004:0108, площею 0,3001 га., цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», від 15.08.2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим Ігорем Олександровичем, зареєстрованого в реєстрі за №1380 – недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер: 6325155600:06:004:0108, площею 0,3001 га., цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», індексний номер 68884778 від 15.08.2023 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1729824463251).
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2024, цивільна справа №619/9222/24 провадження №2/619/2162/24 надійшла в провадження судді Дергачівського районного суду Харківської області Жорняк О.М.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 29.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 03.03.2025 призначено у справі судово-психіатричну експертизу. Проведення судово-психіатричної експертизи доручено експертам Харківської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» - Харківська філія СПЕ ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» за адресою: вулиця Академіка Павлова, 46, м. Харків, 61068, код ЄДРПОУ 45070502. У розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи № 619/9222/24.
Постановою Харківського апеляційного суду від 17.06.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який дії в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 03.03.2025 залишено без змін.
Листом в.о. керівника Харківського апеляційного суду від 07.07.2025 №30295/2025 цивільну справу№619/9222/24 направлено до Дергачівського районного суду Харківської області цивільну справу.
Відповідно до Розпорядження керівника апарату від 23.07.2025 №01-07/72/2025 у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_5 призначено повторний автоматизований розподіл справи №619/9222/24.
23.07.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі №619/9222/24 визначено суддю Калиновську Л.В.
30.07.2025 Дергачівським районним судом Харківської області направлено до Харківської філії СПЕ ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» за адресою: вулиця Академіка Павлова, 46, м. Харків, 61068, відповідно до ухвали від 03 березня 2025 року матеріали цивільної справи №619/9222/24, для проведення судово-психіатричної експертизи.
27.08.2025 з Харківської Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» повернуто цивільну справу №619/9222/24 без виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 03.03.2025.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 08.09.2025 відновлено провадження у справі №619/9222/24. 
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22.10.2025 призначено у справі №619/9222/24, судово-психіатричну експертизу. На вирішення якої поставлено наступні питання: чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент підписання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, 15.08.2023 року на психічне захворювання, якщо так, то на яке? чи могла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент підписання 15.08.2023 року договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, розуміти значення своїх дій та /або керувати ними, а також передбачати наслідки таких дій? Проведення судово-психіатричної експертизи доручено експертам Харківської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» - Харківська філія СПЕ ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» за адресою: вулиця Академіка Павлова, 46, м. Харків, 61068, код ЄДРПОУ 45070502. У розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи №619/9222/24.
01.12.2025 на адресу суду надійшла вказана справа з Харківської Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» з висновком експерта від 19.11.2025 №724.
ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила ухвалу про призначення судово-психіатричної експертизи скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Постановою Харківського апеляційного суду від 17.02.2026 апеляційну скаргу Гавриленка Романа Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2025 року залишено без змін.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05.03.2026 відновлено провадження у справі №619/9222/24.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 30.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті цивільну справу №619/9222/24.
Так, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 липня 2024 року, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , було визнано недієздатною та призначено опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15 серпня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим І.О., зареєстрованого в реєстрі за №1379 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2150855963220); земельної ділянки кадастровий номер: 6325155600:06:004:0108, площею 3001 га., цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим І.О. зареєстрованого в реєстрі за №1380 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1729824463251). Позивач вказує, що про вищенаведені правочини йому стало відомо при отриманні інформаційної довідки №393058163 від 30 серпня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яку він був вимушений замовити після виявлення зниклих документів на ім`я ОСОБА_3 . Про зазначені обставини позивач повідомив ОСОБА_3 , але остання категорично заперечувала даний факт та не пам`ятає обставин при яких було здійснено укладання договорів дарування, при цьому вважає, що вищевказане майно перебуває в її власності. Будь кому з членів сім`ї про здійснення відчуження майна, яке належало на праві приватної власності ОСОБА_3 не було відомо. Вказав, що при підписанні договорів дарування, ОСОБА_3 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, так як з 2021 року страждає на стійке психічне захворювання, про наявність якого відповідач ОСОБА_1 цілком була обізнана. Тобто вона не усвідомлюючи, вчинила дії, що суперечать її інтересам. Зазначає, що в супереч моральним принципам, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 використала її в своїх інтересах, уклавши договори дарування нерухомості на своє ім`я, при цьому не повідомивши жодного члена сім`ї. Дізнавшись про вказані дії зі сторони відповідача ОСОБА_1 , позивач звернувся до правоохоронних органів за фактом шахрайських дій. ОСОБА_3 з 22.08.2000 року по теперішній час зареєстрована та проживає в спірному будинку разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_1 . Факт передачі будинку відповідачу не відбувся, що вказує на відсутність намірів дарувальника укладати такий правочин, а у обдарованого про те, що він був неправомірний. Просить позов задовольнити.
22.10.2025 представник відповідача ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, у відповідності до якого зазначив наступне. На початку січня 2025 року відповідачу, ОСОБА_1 , стало відомо про те, шо рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 липня 2024 року по цивільній справі №619/1548/24 за заявою ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, визнано недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 17 січня 2025 року вона ознайомилась з матеріалами справи №619/1548/24 та отримала копію рішення суду. Після цього ОСОБА_1 , будучи переконаною у тому, що її мати може розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскаржила вищевказане рішення в апеляційному порядку, проте рішенням Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у задоволенні апеляційної скарги було відмовлено. Про наявність в провадженні Дергачівського районного суду Харківської області цивільної справи №619/9222/24 ОСОБА_1 дізналась лише наприкінці лютого 2025 року. Вказує, що відповідач по справі категорично не погоджується із зазначеними у позовній заяві твердженням, що ОСОБА_3 на момент укладання оспорюваних договорів дарування не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати. Рішення про дарування земельної ділянки та житлового будинку не було раптовим, а було направлено на реалізацію існуючих у сім`ї домовленостей. Вказує, що батьками у 2000-их роках була продана земельна ділянка, а за кошти виручені від продажу був придбаний автомобіль, який був переданий у володіння ОСОБА_1 ОСОБА_3 у 2021 році дійсно важко перенесла захворювання на Covid-19, яке мало наслідком погіршення її психічного стану, внаслідок чого вона проходила лікування у 2021 році у КНП ХОР «ОКПЛ №3». Проте призначене лікування дало результати і ОСОБА_3 була виписана і подальше лікування проходило амбулаторно. Весь цей час саме ОСОБА_1 займалась лікуванням своєї матері, як наслідок у здоров`ї ОСОБА_7 спостерігалася позитивна динаміка. У липні 2023 року за наполяганням відповідачки ОСОБА_1 , її мати пройшла курс лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №7» Харківської міської ради. В медичній документації даної лікарні зазначено, що ОСОБА_7 на момент проходження лікування мала «ясну свідомість». Тобто за один місяць до укладання спірних договорів лікарі зазначали про нормальний психічний стан ОСОБА_3 . В день укладання договорів дарування приватний нотаріус ХМНО Харківської області Молодчий І.О. перевіряв дієздатність ОСОБА_7 , опитував ОСОБА_7 про дійсність її намірів подарувати об`єкти нерухомого майна, детально роз`яснював наслідки вчинення правочину, і у нього не виникло сумнівів щодо здатності ОСОБА_7 розуміти значення своїх дій та керувати ними. З початком повномаштабного вторгнення ОСОБА_1 проживала спільно зі своїми батьками у буд. АДРЕСА_3 . Після укладання спірних договорів дарування вона почала проводити ремонт у подарованому їй будинку. У вересні 2023 року про той факт, що ОСОБА_1 був подарований будинок дізнався її брат, позивач по справі ОСОБА_1 та його цивільна дружина ОСОБА_2 . Після цього вони влаштували величезний скандал, вимагали у ОСОБА_1 відмовитись від подарунку, погрожували їй фізичним насиллям, через що ОСОБА_1 вимушена була залишити будинок та повернутись жити до свого службового житла, де вона зареєстрована, оскільки гострий конфлікт із братом, а також провоковані скандали дуже погано впливали на стан ОСОБА_3 , яка дуже важко це переживала. На фоні стресу у ОСОБА_1 загострилось онкологічне захворювання і вона зосередилась на власному лікуванні, для чого переїхала у місто Київ. Як вбачається з матеріалів справи №619/1548/24 про визнання ОСОБА_3 недієздатною, в цей період ОСОБА_1 та його дружина почали возити ОСОБА_3 до КНП ХОР «ОКПЛ №3» та збирати документи для визнання її недієздатною. Відповідачка не може однозначно стверджувати чому в медичній документації її психічний стан описаний так, ніби покращення з 2021 року майже не було. На її думку це могло бути наслідком стресу, або ОСОБА_3 могла симулювати свій стан, оскільки ОСОБА_1 міг просити її про це. У поданому відзиві представник відповідача просив поновити відповідачу ОСОБА_1 строк на подання відповідачем відзиву та у задоволенні позовних вимог про визнання договорів дарування недійсними відмовити у повному обсязі.
Позивач, ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав, що зазначені у позові.
Представник позивача, ОСОБА_2 , в судовому засіданні також підтримала позовні вимог та просила їх задовольнити, з підстав, що зазначені у позові.
Відповідач, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_8 , надав через систему «Електронний суд» 02.07.2026 клопотання з проханням судове засідання відкласти, посилаючись на те, що він не має можливості бути присутнім, у зв`язку з відрядженням та участю у слідчих діях.
Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчий І.О. у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Жодного підтвердження поважності причин неявки відповідача та його представників, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в судове засідання суду не надано. 
За таких обставин, судом впродовж розгляду справи по суті було вжито усіх залежних від нього заходів для належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, а також для реалізації останніми своїх процесуальних прав на участь у судових засіданнях та надання власних правових позицій в обґрунтування/спростування заявлених позовних вимог, забезпечення принципів змагальності та рівності учасників справи перед законом і судом.
На переконання суду подальше відкладення розгляду справи не сприятиме своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи по суті та дотриманням судом розумних строків розгляду справи, порушуватиме права інших учасників справи.
Тому, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених відповідача та його представників.
Завданнями цивільного судочинства згідно статті 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до статті 6 ЦПК України, суд зобов`язаний поважати честь і гідність учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Суд, дослідивши доводи сторін та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 
Згідно зі статтею15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
22 липня 2024 року, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано недієздатною та призначено опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , було відмовлено. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 липня 2024 року залишено без змін.
Виходячи зі змісту ст. 55 ЦК України, завдання піклування над повнолітніми особами полягає у забезпеченні особистих немайнових і майнових прав та інтересів таких осіб.
Згідно з Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. №34/166/131/88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за № 387/3680, опікуни (піклувальники) мають право управляти майном підопічних на користь останніх і зобов`язані захищати права та інтереси підопічних.
Виконуючи обов`язки опікуна, ОСОБА_1 , після виявлення зниклих документів на ім`я ОСОБА_3 перевірив наявність і стан майна, яке належить його матері, перевірив наявність правовстановлюючих та інших документів тощо. Та при отриманні інформаційної довідки №393058163 від 30 серпня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта дізнався про наявність договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки.
Так, 15 серпня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим І.О., зареєстрованого в реєстрі за №1379 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2150855963220).
Крім того, 15 серпня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування земельної ділянки кадастровий номер: 6325155600:06:004:0108, площею 3001 га., цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим І.О. зареєстрованого в реєстрі за №1380 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1729824463251).
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно ст. ст. 627, 628 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ч.1 ст.717 ЦК України). 
Згідно ст. 718 ЦК України предметом договору дарування можуть бути нерухомі речі.
Форму договору дарування визначено ст. 719 ЦК України, за частиною 2 якої договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Договір дарування є правочином, тому їх чинність пов`язується з вимогами, встановленими для чинності будь-якого правочину (ст. 203 ЦК України). 
Так, в ч.1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Вільне волевиявлення учасника правочину (ч.3 ст. 203 ЦК України) є однією з вимог, необхідних для чинності правочину. Таким чином, відсутність вільного вираження внутрішньої волі особи є підставою його недійсності.
Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Адже волевиявлення особи включає в себе вільне (без будь-якого тиску) вираження її волі щодо укладення конкретного правочину (прояв ініціативи); висловлення змісту (умов) зазначеного правочину; вираження бажання щодо особливостей складання правочину; бажання настання наслідків, що обумовлені правочином; можливість ознайомитись зі змістом вже складеного правочину; підписання правочину. Усі ці складові в сукупності становлять повноцінний вияв волевиявлення особи, а відсутність хоча б однієї з них є порушенням ч. 3 ст. 203 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо).
Судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 . 
Як зазначає позивач волевиявлення його матері не було вільним і не відповідало її волі, адже на момент укладення вказаного договору вона перебувала у стані, в якому не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22.10.2025 призначено у справі №619/9222/24, судово-психіатричну експертизу. На вирішення якої поставлено наступні питання: чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент підписання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, 15.08.2023 року на психічне захворювання, якщо так, то на яке? чи могла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент підписання 15.08.2023 року договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, розуміти значення своїх дій та /або керувати ними, а також передбачати наслідки таких дій? Проведення судово-психіатричної експертизи доручено експертам Харківської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» - Харківська філія СПЕ ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» за адресою: вулиця Академіка Павлова, 46, м. Харків, 61068, код ЄДРПОУ 45070502. У розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи №619/9222/24.
Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №724 від 19.11.2025 року, ОСОБА_3 на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі судинної деменції, ОСОБА_3 на момент підписання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, 15.08.2023 року, виявляла хронічний, стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. ОСОБА_3 на момент підписання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, 15.08.2023 року, відповідно до свого психічного стану, не була здатною усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Деменція це комплексний розлад, стан, що характеризується зниженням когнітивних функцій (пам`яті, уваги, рухових навичок, інтелекту та інших процесів, керованих головним мозком), обумовлений інтоксикацією, порушенням обмінних процесів, інфекційно-запальним або травматичним ураженням мозку, призводить до побутової, суспільної та соціальної дезадаптації. Судинна деменція зустрічається переважно в осіб похилого і старечого віку і розвивається внаслідок появи судинно-мозкової патології. Основні ознаки деменції зниження пам`яті, уваги, здатності приймати рішення й інших когнітивних функцій, мнестико-інтелектуальні порушення (зниження здатності до навчання з одночасним порушенням пам`яті на події минулого і сьогодення). Хворі деменцією поступово втрачають орієнтацію в просторі та часі, часто спостерігається неадекватність поведінки.
Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена ст. 255 ЦК України, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
У відповідності до статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
У постанові Верховного Суду від 13.03.2024 року у справі № 336/6943/17 (провадження № 61-7542св23) зроблено висновок, що обов`язковість вимог статті 105 ЦПК України щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні статті 77 ЦПК України.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.11.2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) ухвалив, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).
Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.
В основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 554/11179/13-ц (провадження № 61-30685св18), від 02.11.2020 року у справі № 326/81/15 (провадження № 61-837св19), від 22.12.2021 року у справі № 350/792/20 (провадження № 61-10051св21), від 07.03.2024 року у справі № 388/792/19 (провадження № 61-1724св24).
Висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29.02.2012 року у справі № 6-9цс12).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З метою усунення сумнівів, які виникли у сторони відповідача, судом було допитано експертів ХФСЕ ДУ «Інститут судової психіатрії та судової медицини МОЗ України» Хоменко О.П. та ОСОБА_9 , які вказали, що експертиза була проведена відповідно до наданої документації та безпосереднього огляду ОСОБА_3 . Для надання висновку було достатньо епікризів. Крім того вказали, що хвороба Губарєвої В.О. є невиліковною.
Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 , а саме визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим І.О., недійсними.
Також для ефективного захисту права власності позивача одночасно з вимогами про визнання недійсними договорів дарування майна заявлені вимоги про скасування державної реєстрації права власності на спірне майно (будинок і земельну ділянку), здійсненої державним реєстратором на підставі зазначених договорів дарування.
Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили.
Відповідно до частини другої ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Згідно з положеннями Цивільного кодексу України захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом шляхом: визнання цих прав, припинення або зміни правовідношення тощо.
Пунктами 2, 3 частини третьої ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Отже, саме ухвалення судом рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав (в даному випадку договорів дарування), а також скасування державної реєстрації прав є максимально ефективним засобом захисту права власності позивача на спірне майно, яке дозволить відновити становище, що існувало до порушення цього права, а саме відновити державну реєстрацію права власності за позивачем.
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 922/2589/19.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 152, 259, 263-265 ЦПК України, -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчий Ігор Олександрович про визнання договорів дарування недійсними – задовольнити.
Визнати договір дарування житлового будинку літ. А-1 разом з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а1», ганком літ. «а2», прибудовою літ. «аЗ», прибудовою літ. «А2-1», загальною площею 105,6 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м., та надвірні будівлі при ньому: погріб літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», літній душ літ. «И», вбиральня літ. «Л», ворота №4, паркан №5, ворота №6, зливна яма №7, колонка літ. «К», розташованого за адресою АДРЕСА_1 , від 15.08.2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим Ігорем Олександровичем, зареєстрованого в реєстрі за №1379 – недійсним.
Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 68885805 від 15.08.2023 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2150855963220).
Визнати договір дарування земельної ділянки кадастровий номер 6325155600:06:004:0108, площею 0,3001 га., цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», від 15.08.2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчим Ігорем Олександровичем, зареєстрованого в реєстрі за №1380 – недійсним.
Скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки кадастровий номер: 6325155600:06:004:0108, площею 0,3001 га., цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», індексний номер 68884778 від 15.08.2023 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1729824463251).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Молодчий Ігор Олександрович, адреса м. Харків, вул. Дмитра Коцюбайла, 38.

Суддя Л. В. Калиновська