Справа № 390/708/26
Провадження № 2/390/521/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2026 р.Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді – Бойко І.А., 
при секретарі - Погрібній А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8877021 від 20.03.2025 у розмірі 24200 грн, а також витрат на сплату судового збору у сумі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.
Позивач свої вимоги мотивує тим, що 20.03.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 8877021 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в розмірі кредитного ліміту 9000 грн зі сплатою процентів. Надалі відповідач збільшила суму кредиту до 11000 грн.
03.12.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 03122025, відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 8877021 від 20.03.2025. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24200 грн, яка складається з наступного: 11000 грн – заборгованість по кредиту; 13200 грн – заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. 
У відзиві на позов відповідач позов визнала частково та зазначила, що позивач не надав доказів на підтвердження збільшення кредитного ліміту з 9000 до 11000 грн. Також не надано жодної додаткової угоди чи іншого документа про зміну істотних умов договору. У відзиві відповідач зазначає, що 19.04.2025 вона внесла платіж у розмірі 3040 грн на часткове погашення боргу, тому зважаючи на черговість погашення, на переконання відповідачки розрахунок заборгованості є наступний:
1) Спочатку закриваються всі нараховані відсотки: 3040,00 - 2565,00 = 475,00 грн залишку.
2) Відповідно до ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», цей залишок у 475,00 грн спрямовується на погашення тіла кредиту (черга №2). Новий залишок тіла кредиту з 20.04.2025: 9000,00 - 475,00 = 8525,00 грн.
3) Період стандартної ставки (нараховується на зменшене тіло - 8525,00 грн). Тепер стандартна ставка 1% на день розраховується від нової суми основного боргу. Нова щоденна ставка: 8525,00 грн х 1% = 85,25 грн/день. Відповідно наданому розрахунку стандартний відсоток нараховувався 120 днів.
4) Нараховано стандартних відсотків: 120 днів х 85,25 грн = 10 230,00 грн.
За підсумком загальна сума заборгованості складається із: тіло кредиту (залишок): 8525,00 грн, непогашені відсотки: 10 230,00 грн.
Загальна сума, на яку має право стягнення позивач, становить: 8525,00 +10 230,00 = 18 755,00 гривень.
В частині витрат на правничу допомогу відповідач вважає заявлений позивачем розмір таких витрат безпідставно збільшеним та неспівмірним із понесеними витратами адвоката на надання правничої допомоги, оскільки дана справа не характеризується складністю правовідносин, що становлять предмет спору, судова практика в даних правовідносинах є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають. Крім того, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких б адвокат витратив зазначений у розрахунку час у розмірі 2-х годин. Також відповідач зазначила, що вивчення матеріалів справи являється частиною складання позовної заяви, тому не являються окремою наданою послугою. В тому числі позовна заява має бланкетний характер для даних правовідносин, із зазначенням норм процесуального кодексу та обґрунтування договору факторингу. Щодо безпосереднього опису суті спірних правовідносин, позов містить не більше 4 абзаців та взагалі був поданий іншим представником «Юніт Капітал», який заявив клопотання про здійснення розгляду справи за його відсутності. Відтак, на думку відповідача реально підтвердженими витратами на правничу допомогу були лише поданий адвокатський запит, на який навіть не було відповіді. У зв`язку з вищезазначеним відповідач вважає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн підлягають зменшенню до суми в розмірі 1000 гривень.
У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у ньому платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. На умовах, встановлених договором, товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 9000,00 гривень. Також звернуто увагу, що 25.03.2025 року відповідачка підписала додаткову угоду до договору № 8877021 про надання споживчого кредиту від 20.03.2025 року, в якій погодила збільшити тіло кредиту на суму 2 000,00 грн. Таким чином, починаючи з 25.03.2025 року тіло кредиту складає 11 000,00 грн.
19.04.2026 відповідач здійснила погашення на загальну суму 3040,00 грн., які зараховані на погашення процентів. Решта заборгованості по кредитному договору відповідач не повернула. В період з 20.04.2025 по 17.08.2025 нарахування процентів здійснювалось за зниженою процентною ставкою, тобто 11 000,00 грн. (тіло Кредиту)* 1,00/100 % = 110,00 грн. в день, згідно пункту 1.5.1 договору. Отже, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам договору, з якими відповідач ознайомилася до укладення кредитного договору № 8877021 від 20 березня 2025 року та підписанням електронним одноразовим ідентифікатором підтвердила та погодилася з умовами даного договору. 
Стосовно витрат на професійну правничу допомогу позивач вважає їх розмір обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню, оскільки адвокат виконав належну та достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта. Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта. Позов підтримав повністю, просив його задовольнити.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно довідки про доставку електронного документу. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Відповідач, яка повідомлена про розгляд справи засобами ЄСІТС, подала до суду письмову заяву, в якій просить суд, здійснювати розгляд справи за її відсутності. 
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши аргументи, наведені сторонами в заявах по суті справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи зі наступного.
Суд установив, що 20.03.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 8877021, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалось надати відповідачу з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 кредит на споживчі цілі у розмірі 9000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, нараховані згідно умов договору, а саме: кредит надається строком на 360 (тридцять) днів. Стандартна процентна ставка становить 1 % в день. Періодичність сплати відсотків – кожні 30 днів. В період до 09.04.2025 діє знижена процентна ставка - 0,95 % в день. У п.1.4.1 договору зазначено, що Товариство, за наявності у нього всіх необхідних можливостей, засобів і ресурсів, в тому числі з урахуванням оцінки кредитоспроможності споживача, може направити споживачу пропозицію щодо продовження строку кредиту/збільшення суми кредиту. Якщо споживач погоджується з запропонованими умовами продовження строку кредиту/збільшення суми кредиту, споживачу в Особистому кабінеті/Мобільному застосунку "CreditPlus", стає доступним до укладання правочин щодо зміни строку кредиту/збільшення суми кредиту, за Договором. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що направлення Товариством вказаних пропозицій споживачу є правом Товариства, а не обов`язком та залежить від можливостей Товариства. Згідно графіка погашення в період з 20.03.2025 по 13.02.2025 сплачуються відсотки, а після 15.03.2025 – повертається кредит. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у черговості визначеній в Законі України «Про споживче кредитування», зокрема: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу здійснюється сплата неустойки та інших платежів відповідно до договору. У разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу споживача, зазначений в договорі (або окремо надану споживачем Товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані споживача, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені споживачем), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання споживачем повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення.
Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором A4685.
З відповіді № 18334 від 08.12.2025, що надало ТОВ «Фінансова компанія ”Контрактовий Дім”» вбачається, що за номером банківської картки НОМЕР_1 20.03.2025 о 18:58 год перераховані кошти у розмірі 9000 грн.
За ухвалою суду АТ «Райффайзен Банк» надало відповідь № 81-15-96259/-БТ від 13.04.2025, та виписку про рух коштів по рахунку з банківською карткою НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 20.03.2025 о 18:58 год ОСОБА_1 зараховані кошти у розмірі 9000 грн.
З додаткової угоди до договору № 8877021 від 25.03.2026 вбачається, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 домовилися збільшити суму кредиту на 2000 грн. Додаткову угоду підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3020.
Відповідно до листа ТОВ «ПАЙТЕК» № 20251205-1.1 від 05.12.2025, зазначено, що 25.03.2025 о 15:54 год на картку НОМЕР_1 перераховані кошти у розмірі 2000 грн.
За ухвалою суду АТ «Райффайзен Банк» надало відповідь № 81-15-9/7491-БТ від 01.05.2025, та виписку про рух коштів по рахунку з банківською карткою НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 25.03.2025 о 15:54 год ОСОБА_1 зараховані кошти у розмірі 2000 грн.
В повідомленні № 8877021 від 20.05.2025 вбачається, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» програмними засобами звернулося на електронну адресу ОСОБА_1 та вказало, що остання порушила строки повернення/оплати кредитної заборгованості за кредитним договором № 8877021 від 20.03.2025. Станом на 20.05.2025 загальна заборгованість становить 14410 грн та складається з 11000 грн – кредит (тіло кредиту), 3410 грн – проценти.
Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості), сформованої ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ОСОБА_1 за договором № 8877021 від 20.03.2025 станом на 02.12.2025 має непогашену заборгованість, розмір якої на без урахування штрафу, становить 24200 грн. Станом на 20.05.2025 загальна заборгованість складає 14410 грн, з яких: 11000 грн – основний борг, 3410 грн – проценти. 
03.12.2025 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 03122025, за умовами якого клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно із п.1.2 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно із додатком №3.
Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників та самого реєстру боржників до договору факторингу № 03122025 за порядковим номером 1065 міститься запис про відступлення права вимоги за кредитним договором № 8877021 до боржника ОСОБА_1 у загальному розмірі без урахування штрафу - 24200 грн, з яких: 11000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 13200 грн – сума заборгованості за процентами. 
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Відповідно до ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У відзиві на позов відповідач не висловила заперечень проти того, що 20.03.2025 вона уклала договір № 8877021, за умовами якого їй надано кредит у розмірі 9000 грн. 
Дана обставина підтверджується доказами, що дослідив суд, а саме: відповіддю № 18334 від 08.12.2025 ТОВ «Фінансова компанія ”Контрактовий Дім”», а також листом № 81-15-96259/-БТ від 13.04.2025 та випискою по рахунку, що надало АТ «Райффайзен Банк».
Відповідно до ч.1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
В п. 1.4.1 сторони договору передбачили можливість збільшення розміру кредиту, за умови укладення додаткової угоди.
Відповідач заперечує факт того, що 25.03.2025 вона збільшила розмір кредиту, а позивач не надав належних доказів на підтвердження цієї обставини. 
Проте суд відхиляє такі доводи відповідачки, оскільки вони спростовуються рядом доказів, зокрема додатковою угодою від 25.03.2025 до договору № 8877021 про надання споживчого кредиту від 20.03.2025. На зазначеній угоді в частині реквізитів ОСОБА_1 зазначено, що остання підписала угоду 25.03.2025 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3020.
Зважаючи, що кредитний договір № 8877021 ОСОБА_1 підписала у такий же спосіб, що передбачений законом - електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3020, тому зміна умови кредитного договору в частині збільшення розміру кредиту здійснені з дотриманням вимог ст. 654 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», а також узгоджується з п.1.4.1 укладеного сторонами договору.
Крім того, факт отримання відповідачкою 25.03.2025 додаткових грошових коштів у розмірі 2000 грн в рамках кредитного договору підтверджується доказами, що дослідив суд, а саме: відповіддю № ТОВ «ПАЙТЕК» № 20251205-1.1 від 05.12.2025, а також листом 81-15-9/7491-БТ від 01.05.2025 та випискою по рахунку, що надало АТ «Райффайзен Банк». Зазначені докази повністю узгоджуються між собою щодо розміру коштів та часу їх перерахування на рахунок ОСОБА_1 доступ до якого здійснюється банківською карткою НОМЕР_1 , що їй належить, а номер картки вона повідомила як необхідну умову отримання кредиту.
Таким чином, сукупність доказів у справі свідчить, що загальний розмір кредиту за договором № 8877021 від 20.03.2025, яку отримала відповідач ОСОБА_1 , становить 11000 грн.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із ч.3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Отже, відповідач використала кредитні кошти, які надало їй первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в повному обсязі їх не повернула та має заборгованість. 
Сторонами визнається факт внесення ОСОБА_1 19.04.2025 коштів у розмірі 3040,00 грн в рахунок погашення заборгованості по договору, що також прослідковується у розрахунку заборгованості.
Зважаючи на визначення черговості зарахування планового внесення коштів, сума у 3040 грн правомірно зарахована ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в рахунок погашення заборгованості по відсоткам, оскільки повернення тіла кредиту, як за договором, так і з урахуванням додаткової угоди сторони узгодили на дату 15.03.2025. 
Належні, допустими та достовірні докази на підтвердження здійснення інших платежів з метою повернення заборгованості по кредиту відповідач суду не надала. 
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ні первісному кредитор, ні його правонаступнику - позивачу по справі, не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту ґрунтуються на вимогах закону.
Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту – 11000 грн підлягають задоволенню.
У той же час, суд зазначає, що позивач включив до суми заборгованості 13200 грн, які визначив як заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
З доказів, що дослідив суд, вбачається, що первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» скористався своїм правом, передбаченим п. 5.4 договору, та звернувся письмово до ОСОБА_1 з вимогою повернення кредиту, строк повернення якого ще не настав, що підтверджується листом № 8877021 від 20.05.2025.
У даній вимозі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» констатувало наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі 14410 грн, з яких 11000 грн (борг за тілом кредиту), 3410 грн – заборгованість за процентами.
Подальше нарахування заборгованості за відсотками після 20.05.2025 позивач нарахував за відсотковою ставкою 1 % в день на розмір неповернутого тіла кредиту. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Близькі за змістом висновки також сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).
Зазначене не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.
Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення позики та сплати процентів за «користування позикою», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.
Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника – обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Розмір донарахованих відсотків становить 9790 грн
Таким чином, оскільки борг за відсотками за користування кредитом у розмірі 9790 грн нарахований поза межами строку правомірного використання кредиту, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 8877021 від 20.03.2025 у розмірі, що існувала на момент пред`явлення вимоги про дострокове повернення, а саме 14410 грн, з яких: 11000 грн – заборгованість по тілу кредиту, 3410 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив відповідач, суд виходить з вимог ст.ст.133, 137, 139, 141 ЦПК України, згідно яких такі витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволеної частини позову. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Позивач при подачі позову з ціною у 24200 грн сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме на 14410 грн, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1585,33 грн (14410 / 24200 х 2662,40). 
В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В якості підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, додаткову угоду до вказаного договору, акт прийому-передачі наданих послуг, згідно якого вартість складання позовної заяви ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8877021 від 20.03.2025 становить 5000 грн за 2 години, вартість вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором № 8877021 від 20.03.2025 становить 1000 грн за дві години, підготовка та подання адвокатського запиту 1 годину – 500 грн, підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 година – 500 грн.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно якого ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про ?захист? прав ?людини ?і основоположних? свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу можливе лише у разі заявлення відповідного клопотання сторони. 
Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач у відзиві на позов зазначила свої заперечення щодо розміру відшкодування витрат позивача на правничу допомогу, які суд вважає слушними, оскільки зміст та обсяг наданої правничої допомоги, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та її віднесення до категорії незначної складності, заявлені витрати позивача є непропорційними до предмета спору. Крім того, розгляд справи не потребував безпосередньої участі представника позивача в судовому засіданні. 
Суд також враховує, що позов задоволений частково (59,54 %), розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час, враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, суд вважає можливим зменшити позивачу розмір відшкодування витрат на правову допомогу до розміру 3000 грн.
Загальна сума відшкодування судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4585,33 грн.
На підставі ст.ст. 512, 514, 519, 526, 1048, 1054, 1056-1 України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 95, 133, 137, 139, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором № 8877021 від 20.03.2025 у розмірі 14410 грн, з яких: 11000 грн – заборгованість по тілу кредиту, 3410 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 4585,33 грн відшкодування судових витрат, з яких: 1585,33 грн - судового збору, 3000 грн – витрат на професійну (правничу) допомогу. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м.Київ, поштовий індекс 01133, код ЄДРПОУ 43541163;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.А. Бойко