03.09.26
22-ц/812/1820/26
Провадження № 22-ц/812/1820/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 вересня 2026 року м. Миколаїв
справа № 488/1096/26
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лівінського І.В.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»
на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 18 червня 2026 року під головуванням судді Коваленка І.В. в приміщенні цього ж суду, дата складання повного тексту рішення не зазначена, у цивільній справі
за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви
У березні 2026 року Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначав, що 05 грудня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1312-8002.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту - 5300 грн; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 14 днів (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом); комісія за видачу кредиту – 15 % від суми кредиту; знижена відсоткова ставка – 1,20 % в день; стандартна відсоткова ставка – 1,50 % в день. 
Умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем передбачено, що тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована та процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом. 
Позивач зазначав також, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а отже позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на на карту отримувача, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Порушивши умови кредитного договору, не повернувши в повному обсязі кредит, у відповідача станом на 13 лютого 2026 року виникла заборгованість у розмірі 29722,40 грн, яка складається: із простроченої заборгованості за кредитом – 5300 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 23627,40 грн; прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту – 795 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 26500 грн, яка складається: з 5300 грн простроченої заборгованості за кредитом; з 21200 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2026 року позов задоволений частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1312-8002 від 05 грудня 2023 року в розмірі 10600 грн та судовий збір в сумі 1064,96 грн.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дослідженими судом доказами підтверджується, що відповідачу був виплачений кредит в розмірі 5300,00 грн, проте останній свої зобов`язання не виконав та не повернув кредит і не сплатив нараховані проценти в установлений договором строк, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач підтвердив розрахунком.
З урахуванням встановлених обставин суд вважав, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів підлягають зменшенню до основної суми боргу - 5300,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Апелянт зазначав, що умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України. Позивачем дотримано вимоги, зокрема статей 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу. У кредитному договорі № 1312-8002 від 05 грудня 2023 року сторонами було погоджено умови щодо розміру та сплати процентів, ОСОБА_1 погодився з такими умовами, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Апелянт вказує, що норма закону, зокрема, пункт 5 частини 3 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що товариством не здійснювалось нарахування (штрафу, пені) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в пункті 5 частини 3 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Згідно наданого розрахунку заборгованості, товариство здійснювало нарахування по процентам (згідно п. 4.6. та 10.2. договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4.9. договору), що погоджений між сторонами. Тобто, з наведеного вбачається, що помилково ототожнювати, що проценти за користування кредитом (правове регулювання яких передбачене відповідно до ст.ст.1048, 1056-1 ЦК України), що нараховуються протягом строку договору (п. 4.9. договору) є неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за договором. Позивачем дотримано вимоги, зокрема статей 1048, 10561 ЦК України, щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу.
Отже, проценти за користування кредитом визначено відповідно до статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Апелянт також зазначав, що кредитний договір № 1312-8002 укладений 05 грудня 2023 року, тобто до прийняття та набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», то відсоткова ставка у розмірі 1,50% та 1,20% встановлена на момент укладення договору та нарахована відповідно до умов чинного законодавства, а тому позивач має законні підстави для нарахування відсотків за ставкою 1,50% та 1,20% за період з 05 грудня 2023 року по 29 вересня 2024 року.

Узагальненні доводи інших учасників справи
Відзиву на вказану апеляційну скаргу не надійшло.

2. Мотивувальна частина
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України та враховуючи, що рішення суду постановлене у справі з ціною позову, яка є меншою ніж 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, оскільки рішення у цій справі ухвалене за відсутності учасників справи, повне судове рішення складене 03 вересня 2026 року, датою ухвалення рішення є 03 вересня 2026 року.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Обставини справи
Із матеріалів справи в електронній формі вбачається та судом встановлено, що 05 грудня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту кредитодавця, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1312-8002 продукту «НА ВСЕ». 
Відповідно до пункту 3.1 договору, кредитний договір укладено сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно з пунктом 4.1 договору загальний розмір кредиту становить 5300,00 грн. Дата надання/видачі – 05 грудня 2023 року.
Кредит надавався позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у пункту 4.1 договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (пункт 4.2 договору).
За умовами пункту 4.6 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється із застосуванням стандартної процентної ставки 1.50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою).
Згідно пункту 4.9 договору строк кредитування становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту – 29 вересня 2024 року.
Кредитний договір з додатками підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «C8206» та в розділі 12 договору «Реквізити сторін» позичальник вказав номер особистого електронного платіжного засобу « НОМЕР_1 ». 
Разом з кредитним договором відповідач ознайомився і підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «C8206» Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «НА ВСЕ», затверджених наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від 16 листопада 2023 року №83-П.
До укладення кредитного договору відповідач ознайомився і підписав електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «A8206» Паспорт споживчого кредитування, який містить, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо.
Згідно з довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №1312-8002 від 05 грудня 2023 року, видача кредитних коштів здійснена за допомогою системи LIQPAY, на номер платіжної карти « НОМЕР_1 », платіж № 2400053181 від 05 грудня 2023 року на суму 5300,00 грн. 
Успішне перерахування кредитних коштів відповідачу в розмірі 5300 грн на номер платіжної карти № НОМЕР_2 підтверджено квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 05 грудня 2023 року № ID операції 2400053181.
Розрахунком заборгованості за договором № 1312-8002 від 05 грудня 2023 року позивач підтвердив, що станом на 13 лютого 2026 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 29722,40 грн, з яких основний борг 5300,00 грн, проценти 23627,40 грн, проценти нараховані за статтею 625 ЦК України 0,00 грн, комісія 795,00 грн. та штрафи 0,00 грн. 
Із розрахунку вбачається, що відповідач не здійснював погашення заборгованості.
Позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 26500 грн, яка складається із 5300 грн заборгованості по тілу кредиту та 21200 грн заборгованості по процентам.

Позиція апеляційного суду

Обставини укладення кредитного договору сторони не оскаржують, а тому колегія суддів рішення в цій частині не перевіряє. 
Предметом апеляційного перегляду є стягнення процентів, які нараховані позивачем за користування кредитом. 

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як передбачено частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.
Отже, у випадку настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором, у тому числі і випадку, передбаченому частиною другою статті 1050 ЦК України, позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що "принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс".
Отже тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 13 лютого 2026 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 29722,40 грн, з яких: 5300 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 23627,40 грн - прострочена заборгованість за процентами та 795 грн простроченої заборгованості по комісії.
Позивач, звертаючись до суду з цим позовом вказував на те, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» прийняло рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг та зменшено суму заборгованості за нарахованими комісією та відсотками у загальній сумі 3222,40 грн. А тому позивачем пред`явлені вимоги про стягнення з відповідача 26500 грн заборгованості, а саме: 5300 грн – простроченої заборгованості за кредитом та 21200 грн – простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

В апеляційній скарзі представник позивача зазначав, що кредитний договір № 1312-8002 був укладений 05 грудня 2023 року, тобто до прийняття та набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24 грудня 2023 року), то відсоткова ставка у розмірі 1,50% та 1,20% встановлена на момент укладення договору та нарахована відповідно до умов чинного законодавства, а тому позивач має законні підстави для нарахування відсотків за ставкою 1,50% та 1,20% за період з 05 грудня 2023 року по 29 вересня 2024 року.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено: частиною 4 цієї статті, у якій зазначено формулу розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом; частиною 5 цієї статті, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, у пункті 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Також у вказаних Прикінцевих та перехідних положеннях зазначено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що строк дії договору був до 29 вересня 2024 року, дія пункту 5 розділу I вказаного Закону поширюється на кредитний договір від 05 грудня 2023 року № 1312-8002.
Отже, починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%; з 22 квітня 2024 року денна ставка не більше 1,5%; з 20 серпня 2024 року денна ставка не більше 1%.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів в розмірі 23627,40 грн позивач здійснив за період з 05 грудня 2023 року по 29 вересня 2024 року, тобто у межах строку кредитування, за ставкою 1.20 % в день по 18 грудня 2023 року, а з 19 грудня 2023 року і по 29 вересня 2024 року за ставкою 1,50 % в день.
Таким чином, проценти за період з 20 серпня 2024 року по 29 вересня 2024 року, які розраховані за ставкою 1,50 % в день не відповідають пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
За розрахунком суду першої інстанції, з яким апеляційний суд погоджується, розмір заборгованості по процентам за період з 05 грудня 2023 року по 29 вересня 2024 року становить 22540,90 грн ((5300,00 х 1% х 41) + 20367,90).
Між тим, позивач пред`явив вимоги про стягнення меншої суми заборгованість по процентам – 21200 грн.
За такого, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 21200 грн, відповідає умовам укладеного сторонами договору, та не суперечить чинному законодавству.

Разом з тим, зменшуючи до стягнення розмір процентів на основну суму боргу у розмірі 5300 грн, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг.
Заперечуючи щодо такого зменшення представник позивача зазначав, що норма закону, зокрема, пункт 5 частини 3 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що товариством не здійснювалось нарахування (штрафу, пені) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в пункті 5 частини 3 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, оскільки відповідач, укладаючи кредитний договір, погодився на умови, які передбачені кредитним договором, в тому числі, які передбачають нарахування відсотків за користування кредитними коштами, вони є чіткими, зрозумілими та нарахованими позивачем за умовами кредитного договору в межах строку дії договору.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів; їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України.
В розділі 11 кредитного договору зазначено, що цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи цей Договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись умов цього Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (пункт 11.1 договору).
Позичальник підтвердив, що до укладення Договору позичальник уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та ст. ст. 9, 25 Закону України "Про споживче кредитування" на веб-сайті Кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (пункт 11.3.1. договору).
Згідно з пунктом 11.3.2. Договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов`язковими для позичальника.
Таким чином, відповідач погодив розмір процентів, підписуючи кредитний договір на визначених у ньому умовах.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, погодили процентні ставки за користування кредитом, а тому колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на неспівмірність нарахованих відсотків, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до статей 1048, 1056-1 ЦК України, що є узгодженими сторонами договору.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач жодного платежу на погашення кредитного договору не здійснив.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, оскільки позивач вимогу про стягнення процентів, що нараховуються за прострочення виконання грошових зобов`язань, не заявляв, а лише просив, окрім тіла кредиту, стягнути проценти за правомірне користування кредитними коштами, а тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір заборгованості за відсотками як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності. 

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, правомірно врахував наведені позивачем розрахунки заборгованості за тілом кредиту та обґрунтовано дійшов висновку про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, взяті кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована відповідачем, а тому обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5300 грн. 
Разом з тим, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, зменшуючи розмір відсотків, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вимоги банку стосувались відсотків за користування кредитом, а не процентів, передбачених статтею 625 ЦК УКраїни, тому дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості у розмірі 10600 грн, у тому числі 5300 грн процентів, у зв`язку з чим рішення належить змінити на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, зі збільшенням розміру стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь позивача з 10600 грн до 26500 грн.

Щодо судових витрат
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, змінив оскаржуване рішення суду, задовольнив позовні вимоги позивача в повному обсязі, то наявні підстави для нового розподілу судових витрат.
Враховуючи розмір судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в суді першої інстанції (2662,40 грн) та при подачі апеляційної скарги (3993,60 грн), з відповідача на користь позивача належить стягнути 6656 грн судового збору. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.
Рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2026 року змінити.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1312-8002 від 05 грудня 2023 року у розмірі 26500 (двадцять шість тисяч п`ятсот) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598) 6656 грн судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий | І.В. Лівінський
Судді: | Т.Б. Кушнірова   Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складене 03 вересня 2026 року.