Справа № 464/806/26
пр.№ 2/464/1398/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2026    Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого – судді Дулебка Н.І.,
секретар судового засідання – Михайлів О.Т., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

встановив:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (ТОВ «Українські фінансові операції») звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №4996167 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 27660 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалось на те, що 26.09.2024 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено договір №4996167 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. За умовами цього договору відповідач отримала кредит в розмірі 6000 грн строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 6000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Проте відповідач не здійснила оплату процентів згідно з графіком платежу та не повернула ТОВ «Лінеура Україна» тіло кредиту та проценти за користування таким. 02.06.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №02-1/06/2025, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №4996167 від 26.09.2024 перейшло на користь ТОВ «Українські фінансові операції» у загальній сумі 24000 грн, з яких: 6000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 15000 грн – заборгованість за процентами та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 3000 грн. Станом на дату укладання договору факторингу від 02.06.2025 № 02-1/06/2025, строк дії договору №4996167 від 26.09.2024 не закінчився, а тому в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансова операції» з дати факторингу 02.06.2025 донараховано відсотки за 111 календарних днів, що становить 6660 грн. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4996167 від 26.09.2024 у розмірі 27 660 грн, з яких: сума заборгованості з тілом кредиту – 6000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором – 15000 грн. та відсотків нарахованих ТОВ «Українські фінансові операції» - 6660 грн. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримав в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 
У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Положеннями частин 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзацом 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Встановлено, що 26.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір №4996167 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Так, за взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 6000 грн.; згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 1,0% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору.
Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Відповідно до вищевказаних умов, ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 6000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера – ТОВ «Пейтек». 
Згідно з інформацією АТ «ПА-Банк», наданою суду на виконання ухвали суду, банківська картка № НОМЕР_3 відкрита на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . На зазначену банківську картку 26.09.2024 були зараховані грошові кошти в сумі 6000 грн. 
Надалі, ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу №02-106/2025 від 02.06.2025 передало ТОВ «Українські фінансові операції», як новому кредитору, право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 за договором №4862571 від 03.08.2024, у зв`язку з чим позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та включення її персональних даних до бази персональних даних ТОВ «Українські фінансові операції»
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-106/2025 від 02.06.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 24 000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн, заборгованості за процентами 15000 грн та заборгованість за пенею, штрафами 3000 грн.
Станом на дату укладення договору факторингу від 02.06.2025 №02-106/2025 строк дії договору №4996167 від 26.09.2024 не закінчився, відтак в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 03.06.2025 по 21.09.2025 (111 календарних днів) здійснено нарахування процентів за процентною ставкою 1 % у сумі 6 600 грн.
Згідно з розрахунком, наданим представником позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №4996167 від 26.09.2024 становить 27 660 грн, з яких: сума заборгованості з тілом кредиту – 6000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором – 15000 грн. та відсотків нарахованих ТОВ «Українські фінансові операції» за 111 календарних днів – 6660 грн.
Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, право вимоги з кредитним договором про надання споживчого кредиту №4996167 від 26.09.2024 перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції». 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). 
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за договором про надання споживчого кредиту №4996167 від 26.09.2024, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідачки 6000 грн в рахунок погашення тіла позики (основного боргу) підлягає задоволенню.
Проте суд не погоджується з розрахунком заборгованості за процентами, з огляду на таке.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, після відступлення йому права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №4996167 від 26.09.2024, строк дії якого на момент відступлення права вимоги не закінчився, позивачем здійснено нарахування відсотків за користування кредитними коштами у період з 03.06.2025 по 21.09.2025 (111 календарних днів) за процентною ставкою 1 % у сумі 6 600 грн, понад строк передбачений договором. 
Оскільки договір про надання споживчого кредиту №4996167 від 26.09.2024 укладено строком на 360 днів з 26.09.2024 до 20.09.2025 включно, нарахування відсотків за користування кредитними коштами за межами визначеного договором строку є безпідставним. Відтак розмір заборгованості за відсотками підлягає зменшенню на суму, нараховану за один день.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4996167 від 26.09.2024 у розмірі 27 600 грн, з яких: 6000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 21 600 грн. – заборгованість за процентами. 
Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості у вказаній справі представник ТОВ «Українські фінансові операції» Дідух Є.О. надав копії наступних документів: договір №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладений між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є.О., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; акт приймання-передачі наданих послуг №4996167 від 15.12.2025 до договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024; детальний опис робіт (наданих послуг) №4996167 від 15.12.2025, заявку №4996167 на виконання доручення. 
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №4996167 до договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 та детального опису робіт (наданих послуг) №4996167 від 15.12.2025, адвокатом на підставі договору про надання юридичних послуг від 01.08.2024 надано послуги позивачу на суму 10 000 грн. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з принципів співмірності, розумності судових витрат та враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, яка визнана судом як незначної складності та розглядалась у спрощеному провадженні з викликом сторін, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, подання заяви про розгляд справи без участі представника позивача, незмінність правової позиції позивача протягом розгляду справи, розумність їхнього розміру, та дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» з 10 000 грн. до 4000 грн.
Можливість суду за власною ініціативою здійснювати розподіл судових витрат із врахуванням зазначених вище та інших критеріїв підтверджується судовою практикою суду касаційної інстанції, що випливає, зокрема, із постанов Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц, від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20, від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц, від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20.
Окрім цього, з врахуванням ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 656,54 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 13.08.2026.
Керуючись статтями 2, 81, 89, 142, 247, 263 – 265, 280 – 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (ЄДРПОУ 40966896, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Глибочицька, 40, прим. 19 літ. «Н», «П») заборгованість за договором №4996167 про надання споживчого кредиту від 26.09.2024 в розмірі 27 600 (двадцять сім тисяч шістсот) гривень. 
У задоволенні решти вимог – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (ЄДРПОУ 40966896, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Глибочицька, 40, прим. 19 літ. «Н», «П») витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 656 (дві тисячі шістсот п`ятдесят шість) гривень 54 копійки. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (ЄДРПОУ 40966896, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Глибочицька, 40, прим. 19 літ. «Н», «П») витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 13.08.2026. 

Головуючий       Назарій ДУЛЕБКО