Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2026 р. № 520/8680/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління МВС України в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61002, код ЄДРПОУ 08592313) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Харківській області щодо не складання та не направлення до Міністерства внутрішніх справ висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по факту встановлення інвалідності 1 групи.
2. Зобов`язати Головне управління МВС України в Харківській скласти на надіслати до Міністерства внутрішніх справ висновок та документи ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю 1 групи, відповідно до Закону України «Про міліцію», «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність Головного управління МВС України в Харківській області щодо не складання та не направлення до Міністерства внутрішніх справ висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по факту встановлення інвалідності 1 групи є протиправною. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 10.07.2026 витребувано у ОСОБА_1 та Головного управління МВС України в Харківській області копію заяви з додатками про звернення до Головного управління МВС України в Харківській області щодо виплати одноразової грошової допомоги по факту встановлення інвалідності 1 групи.
На виконання вимог ухвали суду від 10.07.2026 представником позивача надано заяву, відповідно до якої позивач звертався до МВС України, та просив призначити та виплатити позивачу різницю між одноразовою допомогою за І групу інвалідності (400-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності) та сумою, виплаченою за ІІ групу (300-кратний розмір).
Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що з аналізу копій документів, надісланих позивачем до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області для призначення та виплати одноразової грошової допомоги вбачається про недотримання позивачем вимог п. 7 Порядку № 850, оскільки позивачем не додано весь пакет документів, необхідний для направлення до МВС України. З наведених обставин беззаперечно вбачається, що Постановою № 850 не передбачено підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги за обставин коли після первинного встановлення інвалідності пройшло більше двох років. Відсутність законодавством визначеної підстави для виплати, унеможливлює призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу. Тому у відповідача відсутні підстави для направлення до МВС України висновку та документів ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги.
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що на час встановлення позивачу 04.02.2026 за результатами повторного огляду МСЕК 1 групи інвалідності, а також на момент звернення позивача із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, була чинна Постанова від 21.10.2015 №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (надалі - Порядок №850), що набрала чинності 31.10.2015. Таким чином, до спірних відносин належить застосувати норми даного Порядку №850, а не зазначену відповідачем Постанову №850.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ.
Первинно позивачу за результатами огляду МСЕК 30.01.2006 р. була встановлена 2 група інвалідності від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, що не заперечується відповідачем.
04.02.2022 р. був проведений черговий огляд ОСОБА_1 . Медико-соціальною експертною комісією міжрайонною Київською КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальних експертиз», за результатами якого з 04.02.2022 позивачу була встановлена перша Б група інвалідності, причина – травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків, висновок про умови та характер праці – потребує постійного стороннього догляду. Вказане підтверджується довідкою МСЕК від 04.02.2022 серія 12 ААВ №322508 (копія додається).
Позивач звернувся до відповідача із електронною заявою, в якій просив просив призначити та виплатити позивачу різницю між одноразовою допомогою за І групу інвалідності (400-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності) та сумою, виплаченою за ІІ групу (300-кратний розмір).
Листом від 15.09.2025 р. ГУ МВС України в Харківській області позивачу було відмовлено в надісланні матеріалів до МВС України для прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись із бездіяльністю Головного управління МВС України в Харківській області щодо не складання та не направлення до Міністерства внутрішніх справ висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по факту встановлення інвалідності 1 групи, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII, який набрав чинності 07.11.2015, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".
Відповідно до пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі Порядок №850).
Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок № 850).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Суд зазначає, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
При цьому, право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.
Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових зав`язків, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.
Так, первинно позивачу за результатами огляду МСЕК 30.01.2006 р. була встановлена 2 група інвалідності від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
04.02.2022р. був проведений черговий огляд ОСОБА_1 . Медико-соціальною експертною комісією міжрайонною Київською КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальних експертиз», за результатами якого з 04.02.2022 позивачу була встановлена перша Б група інвалідності, причина – травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків, висновок про умови та характер праці – потребує постійного стороннього догляду. Вказане підтверджується довідкою МСЕК від 04.02.2022 серія 12 ААВ №322508 (копія додається).
У зв`язку з чим позивач на підставі п. 4 Порядку 850, звернувся та просив призначити та виплатити позивачу різницю між одноразовою допомогою за І групу інвалідності (400-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності) та сумою, виплаченою за ІІ групу (300-кратний розмір).
Листом від 15.09.2025 р. ГУ МВС України в Харківській області позивачу було відмовлено в надісланні матеріалів до МВС України для прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
Ухвалою суду від 10.07.2026 витребувано у ОСОБА_1 та Головного управління МВС України в Харківській області копію заяви з додатками про звернення до Головного управління МВС України в Харківській області щодо виплати одноразової грошової допомоги по факту встановлення інвалідності 1 групи.
На виконання вимог ухвали суду від 10.07.2026 представником позивача надано заяву, відповідно до якої позивач звертався до МВС України, та просив призначити та виплатити позивачу різницю між одноразовою допомогою за І групу інвалідності (400-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності) та сумою, виплаченою за ІІ групу (300-кратний розмір).
Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного. ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пунктом 8 Порядку № 850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому, проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
У свою чергу, МВС, відповідно до пункту 9 Порядку № 850, в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у-випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до п.14 Порядку №850, призначення та виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком : учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Зі змісту наведених норм випливає, що керівник органу внутрішніх справ після реєстрації зазначених у пункті 8 Порядку документів готує та подає до МВС висновок щодо виплати грошової допомоги, а МВС після надходження документів приймає одне з двох альтернативних рішень: призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, відмова в призначенні грошової допомоги.
Враховуючи те, що позивач звертався до відповідача та просив призначити та виплатити позивачу різницю між одноразовою допомогою за І групу інвалідності (400-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності) та сумою, виплаченою за ІІ групу (300-кратний розмір), а не просив зобов`язати Головне управління МВС України в Харківській скласти на надіслати до Міністерства внутрішніх справ висновок та документи ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю 1 групи, то відповідач не порушив права позивача у цій частині позовних вимог.
Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах передбачено, про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведені висновки, суд вважає що позовні вимоги позовом ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління МВС України в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61002, код ЄДРПОУ 08592313) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя   Пасечнік О.В.