ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці
02 вересня 2026 року | Справа № 926/1388/26

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В., за участю секретаря судового засідання Максимюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача – Міністерство фінансів України (01008, місто Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, код ЄДРПОУ 00013480),

до відповідачів:
1) фізичної особи-підприємця Курущак Дар`ї Данівни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

2)  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 )

про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 212 331,22 грн,

представники:
від позивача – Маслій Н.В.;
відповідач-1 – Курущак Д.Д.;
від відповідача-2 – не з`явився;
від третьої особи – не з`явився. 

І. Стислий виклад позицій учасників справи.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Курущак Дар`ї Данівни, ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 в розмірі 212 331,22 грн, з яких: 101 320,42 грн – заборгованість за кредитом, 9 690,38 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 101 320,42 грн – заборгованість перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією.
Позовні вимоги мотивовані невиконанням ФОП Курущак Д.Д. умов кредитного договору в частині повернення суми кредиту. Оскільки виконання зобов`язання позичальника за вищезазначеним кредитним договором забезпечено порукою згідно з договором поруки №3437413946-ДП-2/2 від 20.07.2023, позивач просить стягнути суму основної заборгованості та процентів за користування кредитом з позичальника та поручителя солідарно.
При цьому, враховуючи, що Міністерство фінансів України є гарантом за кредитним договором №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 на підставі договору про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/554 від 03.12.2021, Банк також просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла з кредитного договору перед державою за зворотною вимогою за сплаченою Міністерством фінансів України гарантію.
ОСОБА_2 подала відзив на позов, в якому просить частково задовольнити позовні вимоги, стягнути лише підтверджену суму кретиту та процентів, відмовити у стягненні 101 320,42 грн заборгованості перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією, надати розстрочку виконання рішення суду з графіком 20 000,00 грн на місяць. Зазначає, що не заперечує факт укладення кредитного договору та частково визнає позовні вимоги в частині основної суми кредиту та процентів за користування кредитом. Разом із тим, прострочення виконання зобовязання виникло внаслідок обєктивних фінансових труднощів, а не з метою ухилення від виконання зобов`язань. Позивач не довід направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту, повідомлення про наявність прострочення у встановленому порядку та повідомлення про звернення до суду, що ,на думку відповідачки, є підставою для відмови у достроковому стягненні кредиту. Також відповідачка не погоджується із вимогою про стягнення заборгованості за державною гарантією, посилаючись на відсутність договірних відносин відповідачки з банком та Міністерством фінансів України, відсутність належних доказів регресих вимог та доказів виплати державою коштів у належному обсязі, підстави виникнення обовязку відповідача, розрахунку заборгованості. Вважає стягнення подвійної суми – кредиту та гарантії неспівмірним.
В обгрунтуання клопотання про розстрочення виконання рішення суду зазначає, що відповідач має реальну можливість виконання рішення частинами, одноразове стягнення є надмірним фінансовим навантаженням, розстрочка забезпечить реальне виконання рішення суду.
Відповідач-2 також подав відзив на позов, аналогічний за змістом відзиву відповідача-1.
Міністерство фінансів України подало письмові пояснення по суті позову, в яких вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, просить справу розглядати без участі його представника. 
Позивач подав відповідь на відзив, в якій на спростування заперечень відповідача на позов зазначає таке.
Щодо заперечень відповідача-1, що позивачем не дотримано процедури повідомлення боржника про дострокове повернення кредиту зазначає, що оскільки відповідач-1 (позичальник) допустив порушення виконання своїх зобов`язання за кредитним договором, не здійснював повернення кредитних коштів, сплату відсотків в розмірі та строки встановлені умовами кредитного договору та Графіком платежів, кредитор відповідно до підпункту «а» п. 2.3.2 кредитного договору обґрунтовано використав своє право на зміну умов договору (дострокове повернення кредиту) шляхом відправлення на адресу відповідачів повідомлення - вимогу вих. №30720CKT0S016 від 08.01.2026 про необхідність усунення порушення по кредитному договору №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 у строк до 06.02.2026, а у випадку непогашення простроченої заборгованості у визначений термін, строк повернення кредиту (01.07.2026), що узгоджений кредитного договору №3437413946-КД-2 буде вважатися таким, що настав 06.02.2026. Згідно умов п. А.11. кредитного договору, повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, яка може час від часу повідомлятися в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для цілей цього договору відповідна сторона вважається такою, що отримала відповідну кореспонденцію та буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений (відповідно до вимог даного пункту, і всі поштові витрати були повністю оплачені) та якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем надсилання відповідною стороною відповідного повідомлення на поштову адресу одержувача (згідно з датою поштового штемпеля відділення зв`язку відправника) або що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони, що зазначена у реквізитах сторін цього Договору. На підтвердження належного відправлення повідомлення-вимоги (кореспонденції) на адресу боржника та поручителя, яка відповідає адресі обміну повідомленнями та листування, позивачем до позову надано: копію реєстру групованих відправлень, описи вкладення до цінного листа, чек про оплату поштових послуг, отже, боржник та поручитель як сторони кредитного договору та договору поруки вважається такими, що отримали відповідну кореспонденцію, що відповідає умовами п. А.11, А.12 кредитного договору та п. 6.4 договору поруки.
Щодо заперечень відповідача-1 про необґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за сплаченою гарантією. Відповідно до умов підпункту «в» п. 1 додаткової угоди №1, яка є невід`ємною частиною до кредитного договору №3437413946-КД-2 від 20.07.2023: «Позичальник обізнаний про те, що його грошові зобов`язання перед Банком зі сплати основної суми кредиту частково забезпечені гарантією відповідно до Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021р. №723. При цьому Позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими (умовами) він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для нього. Відповідно до пунктів 2.12, 2.13 Додаткової угоди, Позичальник визнає та підтверджує, що Банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань Позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.10. цієї Додаткової угоди). Грошові кошти, отримані від звернення стягнення щодо забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з Позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених гарантом. Позивачем була направлена до Міністерства фінансів України (Гаранта) та АТ “УКРЕКСІМБАНК” (Агента) вимога на сплату за гарантією №352 від 09.02.2026 за Договором про надання гарантії на портфельній основі №13110-05/554 від 03.12.2021 про перерахування суми 102499,97 грн сплати за гарантією. Також, Банком було направлено відповідачам №30720CKT0S016 від 09.02.2026 про надсилання вимоги гаранту. 10.03.2026 позивач отримав від Гаранта суму сплати за гарантією у розмірі 102 499,97 грн, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_3 та платіжною інструкцією №20 від 10.03.2026. Відповідно до п. 43 Договору про надання державної гарантії на портфельній основі 13110-05/554 від 03.12.2021 робота зі стягнення з позичальника простроченої заборгованості перед державою проводиться банком-кредитором на підставі Порядку, ст. 17 Бюджетного кодексу України та цього договору відповідно до внутрішніх правил та процедур банку-кредитора. Правомірність та доведеність вимоги Банка до Гаранта про сплату суми гарантії, факт виплати Гарантом банку-кредитору суми гарантії, а також правомірність заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості в порядку регресу за сплаченою гарантією визнається та підтверджується Гарантом - Міністерством фінансів України в письмових поясненням третьої особи на позовну заяву, які містяться в матеріалах справи. Розмір заборгованості за кредитним договором, а також розмір заборгованості перед державним бюджетом за сплаченою гарантією підтверджується доданими до позовної заяви розрахунком заборгованості та виписками по рахункам.
Позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача-1 про надання розстрочки виконання рішення, оскільки боржником не доведено як реальної неможливості виконання рішення, так і реальної можливості виконати це рішення суду за умови надання розстрочки, як і не надано жодного доказу, здійснення платежів, які б свідчили про намагання погасити наявну заборгованість, а також не надано беззаперечних доказів обставин, які підтверджували б неможливість або утруднення виконання рішення суду у даній справі (зважаючи на загальну суми стягнення у даній справі), не надано суду доказів можливих негативних наслідки для останнього при виконанні рішення суду, з урахуванням того, що при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суд має враховувати, зокрема, матеріальні інтереси обох сторін. Крім того, ч. 13 ст. 17 Бюджетного кодексу України забороняється реструктуризація заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, за кредитами з бюджету, крім розстрочення її сплати під час санації такого суб`єкта господарювання за участю інвестора, який бере на себе солідарні зобов`язання щодо погашення такої заборгованості, на строк не більше трьох років на підставі договору, укладеного між таким суб`єктом господарювання, інвестором та податковим органом.
Під час розгляду справи відповідачем-1 частково погашено заборгованість за кредитним договором в сумі 10 000,00 грн та 20 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 93ХС-3ХТО-ТР7Р-Х28Х від 03.08.2026, № ОАЕ3-ХМК8-РХВВ-9С8Е від 03.08.2026, які позивач просить врахувати при ухваленні рішення.

ІІ. Процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2026 вказану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.
Ухвалою від 09.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у справі, призначив підготовче засідання на 06.05.2026, залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача – Міністерство фінансів України, встановив відповідачу строк для подання відзиву, позивачу та третій особі запропоновано надати відповідь на відзив та пояснення по суті позову.
22.04.2026 відповідачем Курущак Д.Д. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково, просить стягнути підтверджену суму кредиту та процентів, відмовити у стягненні 101 320,42 грн заборгованості перед державою та надати розстрочку виконання рішення суду з графіком 20 000,00 грн на місяць. 
24.04.2026 від Міністерства фінансів України через систему «Електронний суд» надійшли пояснення на позов, які просить прийняти та розглянути, позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі представника Міністерства. 
Ухвалою суду від 28.04.2026 судове засідання за участю представника позивача – адвоката Христян О.М. вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
27.04.2026 позивачем через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив.
Ухвалою від 06.05.2026 відкладено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 21.05.2026, судове засідання за участю представника позивача вирішено провести в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
11.05.2026 відповідачем Курущаком В.С. через систему «Електронний суд» подано клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву та відзив на позовну заяву, прийняття та долучення відзиву до матеріалів справи. У своєму відзиві на позов Курущак В.С. підтримує позицію, викладену у відзиві ФОП Курущак Д.Д., позовні вимоги визнає частково, просить стягнути підтверджену суму кредиту та процентів, відмовити у стягненні 101 320,42 грн заборгованості перед державою та надати розстрочку виконання рішення суду з графіком 20 000,00 грн на місяць. 
Ухвалою суду від 11.05.2026 судове засідання за участю відповідача-2 вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
19.05.2026 відповідачами через систему «Електронний суд» подано окремі клопотання про витребування доказів у справі вих. № 926/1995/26 та вих. № 926/1388/26. 
19.05.2026 відповідачем-1 через систему «Електронний суд» подано заяву по усунення недоліків, до якого повторно додано відзив на позовну заяву та докази направлення відзиву іншим учасникам справи в їх електронні кабінети. В заяві просить прийняти відзив на позов.
20.05.2026 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заперечення на клопотання відповідача-2 про поновлення процесуального строку на подання відзиву, просить у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвалою від 21.05.2026 у задоволенні клопотань відповідачів про витребування доказів від 19.05.2026 вих. № 926/1995/26 та вих. № 926/1388/26 відмовлено; продовжено строк підготовчого провадження, відкладено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 10.06.2026; судове засідання за участю представника позивача та відповідача-2 вирішено провести вирішено в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
26.05.2026 АТ КБ «ПриватБанк» через систему «Електронний суд» подало відповідь на відзив відповідача-2, вих. № 25.05.2026.
09.06.2026 відповідач Курущак В.С. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, вх. № 2383.
В судовому засіданні 10.06.2026 відкладено вирішення клопотання відповідача-2 про витребування доказів від 09.06.2026, вх. № 2383; оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 02.02.2026, судове засідання за участю представника позивача та відповідача-2 вирішено провести вирішено в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
За наслідками підготовчого засідання суд постановив ухвалу від 02.02.2026 про відмову у задоволенні клопотання відповідача-2 про витребування доказів від 09.06.2026, вх. № 2383, закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 04.08.2026. Судове засідання за участю представника позивача та відповідача-2 вирішено провести вирішено в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою суду від 04.08.2026 відкладено розгляд справи по суті на 02.09.2026, судове засідання за участю представника позивача та відповідача-2 вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
31.08.2026 АТ КБ «ПриватБанк» подало через систему «Електронний суд» клопотання про долучення доказів (оновленого розрахунку заборгованості). Просить прийняти та долучити до матеріалів справи оновлений розрахунок заборгованості, врахувати здійснені відповідачем 03.08.2026 платежі на загальну суму 30 000,00 грн, здійснювати розгляд справи та ухвалення рішення з урахуванням уточненого розрахунку заборгованості за кредитним договором №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 в загальній сумі 179 961,03 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту — 170 270,65 грн; заборгованості за відсотками — 9 690,38 грн, зважаючи на пропорційний розподіл коштів між Банком та Гарантом (відповідно до п. 1.1, п. 4.7 кредитного договору та п.п. 40, 47 Договору про надання державної гарантії № 1310-05/554 від 03.12.2021 р.) при ухваленні остаточного рішення по суті спору, зважаючи на пропорційний розподіл коштів між Банком та Гарантом (відповідно до п. 1.1, п. 4.7 кредитного договору та п.п. 40, 47 Договору про надання державної гарантії № 1310-05/554 від 03.12.2021).
Щодо особливостей відображення суми погашення в розрахунку заборгованості зазначає, що відповідно до п. 4.7 кредитного договору та п.п. 39, 40, п. 47 (пп. 7) Договору про надання державної гарантії на портфельній основі № 1310-05/554 від 03.12.2021 року, кошти, отримані від позичальника на погашення заборгованості, спрямовуються для задоволення вимог у встановленій черговості та підлягають пропорційному розподілу між позивачем (Банком) і Гарантом (Державою в особі Мінфіну) відповідно до ставки індивідуальної гарантії. Саме з цих підстав у поданому розрахунку заборгованості в графі сум погашень за обліком Банку відображена сума 15 000,00 грн, що становить частку погашення перед Банком. Інша частина коштів у розмірі 15 000,00 грн була пропорційно перерахована в рахунок погашення частини боргу перед Гарантом (Державним бюджетом України). При цьому загальний залишок заборгованості (баланс) за кредитом правомірно зменшився на всю фактично внесену відповідачем суму – 30 000,00 грн.
Відповідач-2 та третя особа явку своїх представників в підготовче судове засідання 02.09.2026 не забезпечили, хоча були належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали Господарського суду Чернівецької області від 04.08.2026 в їх електронні кабінети. 
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі відповідача-2 та третьої особи. 
Присутні в засіданні представник позивача просив додучити оновлений розрахунок кредитної заборгованості до матеріалів справи, відповідач щодо долучення оновленого розрахунку не заперечувала та повідомила, що нею було подано заяву про розтермінування кредитної заборгованості та мирне врегулювання спору, однак на даний час відповідь Банку не надійшла.
Суд ухвалив долучити оновлений розрахунок кредитної заборгованості до матеріалів справи.
Суд заслухав вступне слово представника позивача, який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо розстрочення виконання рішення суду заперечив, та відповідача-1, яка просила оголосити переву у розгляді справи для надання відповіді банку щодо реструктуризації кредитної заборгованості. 
При вирішенні клопотання відповідача про оголошення перерви у розгляді справи по суті судом враховується, що необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Відтак, у звязку зі спливом процесуальних строків розгляду справи по суті суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання відповідача-1 щодо оголошення перерви.
Далі суд перейшов до дослідження матеріалів справи та судових дебатів. 

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.
03 грудня 2021 року між Міністром фінансів України Марченком Сергієм Михайловичем (далі - Гарант) та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/554 (далі - Договір гарантії), відповідно до п. 6. якого Гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь банку-кредитора безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання позичальниками частини своїх грошових зобов`язань перед банком кредитором за кредитними договорами, включеними до портфелю.
Пунктом 12 Договору гарантії визначено, що у разі настання гарантійного випадку гарант зобов`язаний сплатити на користь банку-кредитора суму сплати за гарантією згідно з вимогами розділу «Сплата за гарантією» цього Договору.
Відповідно до пункту 31 Договору гарантії у разі настання гарантійного випадку банк- кредитор надсилає гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок.
За змістом пункту 35 Договору гарантії гарант на підставі вимог, отриманих від банку- кредитора, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог сплачує на рахунок банку-кредитора суму сплати за гарантією згідно з вимогою раз на місяць (але не пізніше 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги) за умови, що гарант отримав вимогу, яка подана відповідно до умов цього договору; на момент отримання вимоги не закінчився строк дії гарантії; загальна сума всіх виплачених банку-кредитору суми сплати за гарантією з урахуванням суми сплати за гарантією, що підлягає виплаті згідно з вимогою, не перевищує ліміту гарантії; гарант отримав підтвердження від агента, що сума, зазначена у вимозі, є сумою сплати за гарантією, що підлягає виплаті за гарантією згідно з умовами цього договору; здійснення гарантом виплати згідно з вимогою не суперечить вимогам законодавства на момент здійснення такої виплати.
Пунктом 38 Договору гарантії передбачено, що у разі здійснення гарантом виплати суми сплати за гарантією за будь-яким проблемним кредитом банк-кредитор зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості позичальника перед бюджетом на суму здійсненної гарантом виплати суми сплати за гарантією та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено банком-кредитором у найкоротші строки.
Відповідно до пункту 39 Договору гарантії з метою реалізації зворотньої вимоги (регресу) гаранта до позичальника та на виконання статті 17 Бюджетного кодексу Країни та вимог, передбачених пунктами 38 і 40 цього договору, банк-кредитор виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується:
- застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 45 цього договору за таким проблемним кредитом;
- здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (крім права підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяви про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами.
Пунктом 40 Договору гарантії передбачено, що кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом, перераховуються на рахунок Гаранта в сумі, пропорційній ставці індивідуальної гарантії за таким проблемним кредитом (але не більше загальної суми всіх сум сплати за гарантією, яка сплачена за таким проблемним кредитом, та пені, нарахованої відповідно до пункту 45 Договору гарантії), та зараховуються Гарантом насамперед у рахунок погашення простроченої заборгованості перед бюджетом, у зв`язку з чим банк кредитор робить відповідний бухгалтерський запис та зменшує заборгованість позичальника перед державним бюджетом. 
Відповідно до пункту 43 Договору про надання державної гарантії на портфельній основі 13110-05/554 від 03.12.2021 робота зі стягнення з позичальника простроченої заборгованості перед державою проводиться банком-кредитором на підставі Порядку, статті 17 Бюджетного кодексу України та цього договору відповідно до внутрішніх правил та процедур банку-кредитора.
Пунктом 45 Договору гарантії визначено, що на суму простроченої заборгованості перед бюджетом банк-кредитор нараховує пеню згідно з вимогами законодавства у розмірі 120% облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення.
Згідно із пунктом 46 Договору гарантії пеня нараховується з дати виникнення простроченої заборгованості перед бюджетом за проблемним кредитом до дати погашення такої заборгованості (включно) або до дати, яка настає через 6 календарних місяців з дати здійснення гарантом виплати відповідної суми сплати за гарантією (включно), залежно від того, яка з дат настає раніше, та сплачується або зараховується в останню чергу.
20 липня 2023 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (надалі – Банк) та фізичною особою-підприємцем Курущак Дар`єю Данівною (надалі – Позичальник) укладено було укладено кредитний договір №3437413946-КД-2 (надалі – Кредитний договір), відповідно до пункту 1.1. якого Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п.п. 2.1.2 цього Договору, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни/строки.
Кредитування за цим Договором, в рамках програми Банка «КУБ під заставу» (далі – «кредит») надається Банком для здійснення Позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів.
Згідно пункту 1.2. Кредитного договору термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 цього Договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з пп. А.10, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору. 
У відповідності до пункту 1.3. Кредитного договору усі істотні умови кредитування наведені у Розділі А цього Договору – «Істотні умови кредитування», за змістом якого:
A.1. Вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія.
A.2. Ліміт цього Договору: 820000 грн (вісімсот двадцять тисяч гривень 0 копійок), на наступні цілі: фінансування оборотного капіталу.
Забороняється використання кредитних коштів для погашення кредитів і процентів або іншої заборгованості за кредитними договорами, виплати дивідендів, надання/повернення фінансової/матеріальної допомоги.
А.3.Кінцевий термін повернення кредиту 01.07.2026 року (перше липня двi тисячі двадцять шостого року ) (включно).
А.4. Рахунки для обслуговування кредиту: 
рахунок НОМЕР_3 (у гривні), отримувач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, код ЄДРПОУ 3437413946 (IBAN – НОМЕР_4 ).
А.5. Виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором забезпечується: 
Договором поруки, укладеним з ОСОБА_2 .
Договором поруки, укладеним з ОСОБА_1 .
А.6. Тип процентної ставки за цим Договором - фіксована.
А.6.1. За користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 22,95 % річних від суми непогашеної заборгованості за кредитом. 
А.8. Датою сплати процентів за користування кредитними коштами є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору. Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, що наведений в додатку № 1 до цього договору (далі - графік погашення кредиту), який є невід`ємною частиною цього Договору. У випадку несплати процентів за користування кредитом та/або непогашення заборгованості за кредитом у терміни, що визначені цим договором, такі суми є простроченою заборгованістю (за процентами та/або кредитом, відповідно).
За умовами пунктів 2.1.1 та 2.1.2 Кредитного договору Банк зобов`язується відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у п. А.4 цього Договору та надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених пп. 2.2.1, 2.2.13 цього договору. Видача кредиту або його частини згідно з умовами цього договору здійснюється банком після підписання сторонами цього договору з урахуванням строку, зазначеного у п.1.1 договору, але за відсутності обставин, передбачених пп. 2.2.18, 2.3.2 цього договору та за відсутності порушень Позичальником умов цього Договору.
Пунктами 2.2.2 та 2.2.3 Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитом нараховані відповідно до умов цього Договору, зокрема проценти за користування кредитом відповідно до пп. 4.1, 4.3 цього Договору; повернути кредит у терміни/строки, встановлені цим договором, в тому числі, але не виключно погашати заборгованість за кредитом у відповідності до п. А.8 цього договору; повернути кредит у терміни/строки, встановлені пп. А.3, 1.2, 2.3.2 цього Договору.
Позичальник зобов`язався відповідно до пункту 2.2.8. Кредитного договору надавати Банку не пізніше 28 числа місяця, що настає за звітним кварталом, та 28 лютого наступного за звітним року, фінансову звітність та інформацію (в обсязі, передбаченому законодавством для відповідних звітних періодів). На вимогу Банку надавати сумарні надходження на усі рахунки, що належать Позичальнику, за три останні місяці, у розрізі кожного місяця), а також іншу звітність та інформацію, у т.ч. про майно, що належить Позичальнику на праві власності або повного господарського відання.
Відповідно до умов пункту 2.3.2. Кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій - порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Банк, на свій розсуд, має право: а) змінити умови цього Договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, строки/терміни виконання яких не наступили, строки/терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Договором.
Зобов`язання позичальника забезпечуються згідно з пункту А.5 цього Договору (пункт 3.1 Кредитного договору).
Пунктом 4.8 Кредитного договору встановлено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.
Відповідно до пункту 4.9 Кредитного договору нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік, а також комісія та пеня розраховуються виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.
Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами, та діє до терміну, що зазначений в п. А.3 цього Договору, або до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором, в залежності від того, яка подія настане раніше (пункт 6.1 Кредитного договору).
Додатком №1 (Графік погашення кредиту) до Кредитного договору №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 сторонами погоджено суму щомісячних кредитних платежів у розмірі 22777,78 грн (останній платіж - 22 777,70 грн) для погашення кредиту у загальному розмірі 820 000,00 грн кожного першого числа місяця у період з 01.08.2023 по 01.07.2026 включно.
За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі та порядку сплати згідно п. А6-А8 Договору. Цей додаток є невід`ємною частиною Кредитного договору №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 року і його підписано із використанням кваліфікованого електронного підпису.
Керуючись приписами Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 за №28 (далі – «Порядок») та Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 723 (далі – «Порядок надання державних гарантій»), враховуючи, що Позичальник відповідає критеріям Порядку, Порядку надання державних гарантій 20.07.2023 між Банком та ФОП Курущак Д.Д. також була укладена Додаткова угода №1 до №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 (далі - Додаткова угода), відповідно до підпункту «а» пункту 1 якої сторони узгодили, що протягом строку Кредиту, зазначеного в п. А.3 Договору, за умови належного виконання Позичальником положень Порядку, Програми фінансової державної підтримки суб`єктів підприємництва (далі - "Програма") та умов цього Договору та Додаткової угоди, Позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки. Кредитні кошти Позичальник витрачає на ціль: фінансування оборотного капіталу. Умови та порядок надання фінансової державної підтримки Позичальнику, визначені Порядком та цією Додатковою угодою.
Відповідно пп. б) пункту 1 Позичальник обізнаний про умови фінансової державної підтримки згідно Порядку, які йому повністю зрозумілі й зобов`язується дотримуватися умов Порядку та нести відповідальність передбачені умовами Порядку та Договором; в) Позичальник обізнаний про те; що його грошові зобов`язання перед Банком зі сплати основної суми Кредиту частково забезпечені гарантією відповідно до Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 723. При цьому Позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими (умовами) він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для нього.
Згідно із п. 2.1. Додаткової угоди за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією Додаткової угодою, Позичальник сплачує Банку Базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана, та становить на дату укладання цієї Додаткової угоди розмір 22,95 % річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD (3 місяці) + 9%; Подальший перегляд базової процентної ставки здійснюється відповідно до умов п. 2.1. цієї Додаткової угоди за визначеною вище формулою без обмежень,
де Індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї Додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї Додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного Банку України.
Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі інтернет на офіційному сайті Національного Банку України.
Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки Банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому Банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки Банк повідомляє протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка Позичальника/Поручителя/ Заставодавця та інших зобов`язаних за Договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон Клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка "Viber"; OTP-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR- обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером "Чат Sender", а також за допомогою інших мобільних додатків Банка та інших засобів комунікації. 
Максимальний розмір базової ставки, який може бути застосований за цією Додатковою угодою, становить 30 % (тридцять процентів) річних.
Відповідно до п. 2.2. Додаткової угоди, у випадку прострочення Позичальником своїх зобов`язань по погашенню Кредиту і /або процентів в розмірі та порядку, зазначеному в п.п. 2.3, 2.4., 2.6. цієї Додаткової угоди, Позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитом в порядку та розмірі:
- в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення від суми простроченої заборгованості за Кредитом та в розмірі компенсаційної процентної ставки від суми непростроченої заборгованості за Кредитом;
- в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1 цієї Додаткової угоди + 5% річних від суми простроченої заборгованості за Кредитом та в розмірі базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1 цієї Додаткової угоди від суми непростроченої заборгованості за Кредитом;
- в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.
Відповідно до пункту 2.12. Додаткової угоди Позичальник визнає та підтверджує, що Банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань Позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.10. цієї Додаткової угоди)
За змістом пункту 2.13. Додаткової угоди Грошові кошти, отримані від звернення стягнення щодо забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з Позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених гарантом та нарахованої пені (відповідно до пункту 2.10. цієї Додаткової угоди), до моменту повного повернення (відшкодування) гаранту сплачених сум сплати за гарантією та нарахованої пені.
20 липня 2023 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №3437413946-ДП-2/2 від 20.07.2023 (далі - Договір поруки), відповідно до якого:
- пункт 1.1. Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з Позичальником за виконання в повному обсязі Зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору;
- пункт 1.2. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Зобов`язання в тому ж розмірі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків;
- пункт 1.5. Поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом кредитного договору та договорів, що забезпечують його виконання, і заперечень щодо нього не має. 
Згідно пункту 2.1.2, у випадку невиконання Позичальником якого–небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, або невиконання Поручителем якого–небудь зобов`язання, передбаченого цим договором, Кредитор має право направити Поручителю вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов`язання(нь), що підлягає(ють) виконанню Поручителем. Не направлення Кредитором вказаної вимоги не є перешкодою для здійснення Кредитором дебетового переказу коштів з рахунків Поручителя, згідно п.п. 2.1.1 цього Договору та не позбавляє права Кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе Поручителем зобов`язання або вимагати від Поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання Позичальником Зобов`язання, незалежно від факту направлення чи не направлення Кредитором Поручителю передбаченої даним пунктом вимоги. Згідно пункту 4.1. договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його укладення в порядку, визначеному п. 5.2 цього Договору. Сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього договору.
Для здійснення погашення кредиту та сплати інших платежів за Кредитним договором відповідачу-1 було відкрито рахунок № НОМЕР_5 (п. А.4. Кредитного договору).
21.07.2023 на підставі укладеного Кредитного договору №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 Банком було перераховано на поточний рахунок ФОП Курущак Д.Д. кредитні кошти у розмірі 820 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_6 та платіжною інструкцією №DNVD1B0ND8 від 21.07.2023. 
ФОП Курущак Д.Д. взятих на себе зобов`язань за договором щодо погашення кредитної заборгованості та внесення процентів у повному обсязі не виконала, зв`язку з чим утворилась заборгованість.
13.01.2026 позивачем було направлено на адресу відповідачів Повідомлення-вимогу вих. №30720CKT0S016 від 08.01.2026, в якій позичальнику та поручителю було запропонованого погасити прострочену заборгованість, а також повідомлено, що у разі невиконання/ігнорування цієї вимоги АТ КБ «ПриватБанк» буде вимушений вжити заходи з метою захисту своїх прав та інтересів відповідно до закону, зокрема: «а) змінити умови цього Договору – зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Договором.” У випадку непогашення простроченої заборгованості у термін до 06.02.2026 - строк (01.07.2026), що узгоджений умовами кредитного договору 3437413946-КД-2 від 20.07.2023 буде вважатися таким, що настав 06.02.2026.
Вказана вимога залишена відповідачами без належного реагування, а прострочена заборгованість не була погашена.
09.02.2026 позивачем була направлена до Міністерства фінансів України (Гаранта) та АТ «Укрексімбанк» (Агента) вимога на сплату за гарантією №352 за Договором про надання гарантії на портфельній основі №13110-05/554 від 03.12.2021 про перерахування суми 102 499,97 грн сплати за гарантією. Також, Банком було направлено відповідачам повідомлення №30720CKT0S016 від 09.02.2026 про надсилання вимоги гаранту.
10.03.2026 Позивач отримав від Гаранта суму сплати за гарантією у розмірі 102 499,97 грн, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_3 та платіжною інструкцією №20 від 10.03.2026. 
Після здійснення Гарантом виплати суми за гарантією, виникнення заборгованості позичальника перед бюджетом на суму здійсненої Гарантом виплати, банком відображено в обліку на рахунку №98196001800531.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача-1 перед позивачем за Кредитним договором 3437413946-КД-2 від 20.07.2023 станом на 01.04.2026 становла 212 331,22 грн, з яких: 101 320,42 грн – заборгованість за тілом кредиту, 9 690,38 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 101 320,42 грн – заборгованість перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією.
Враховуючи те, що відповідачі не здійснили повернення кредитних коштів, позивач звернувся до суду позовом у даній справі про солідарне стягнення з останніх зазначеної заборгованості за кредитним договором.
Оскільки 03.04.2026 окремо відбулося погашення заборгованості ще на суму 2359,10 грн, що відображено у виписці по рахунку № НОМЕР_3 , відповідна сума погашення була розподілена 50/50% між банком на погашення боргу по тілу кредиту в сумі 1179,55 грн. (відображено у виписці по рахунку 2№0634011805119) та Гарантом в сумі 1179,55 грн на погашення заборгованості позичальника перед державою (відображено у виписці по рахунку № НОМЕР_7 ). 
Судом встановлено, що після звернення з позовом до суду 04.05.2026 з рахунку відповідача-2 списано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідача-1 коштив сумі 11,09 грн, що відображено у виписці по рахунку № НОМЕР_3  відповідна сума погашення була розподілена 50/50% між банком на погашення боргу по тілу кредиту в сумі 5,54 грн. (відображено у виписці по рахунку 2№0634011805119) та Гарантом в сумі 5,55 грн на погашення заборгованості позичальника перед державою (відображено у виписці по рахунку № НОМЕР_7 ).
Судом встановлено, що після звернення з позовом до суду відповідачем-1 частково погашено заборгованість за кредитним договором в сумі 10 000,00 грн та 20 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 93ХС-3ХТО-ТР7Р-Х28Х від 03.08.2026, № ОАЕ3-ХМК8-РХВВ-9С8Е від 03.08.2026, які позивач просить врахувати при ухваленні рішення.

ІV. Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини другої цієї ж статті Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За приписами пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга статті 639 вказаного кодексу України).
Відповідно до пунктів 11, 15 частини першої статті першої Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація – процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи; електронний підпис – електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Згідно частини шостої статті 18 вказаного Закону кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
Частиною першою статті 17 статті першої Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» передбачено, що електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання електронних даних за участю третіх осіб, може здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без їх використання.
Зі змісту витягів з онлайн сервісу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису) вбачається, що сторонами підписано відповідний кредитний договір, додаткову угоду, договір поруки із дотриманням вищевказаних положень закону, а тому договори є такими, що укладені у письмовій формі. Доказів протилежного учасниками справи суду не подано.
За змістом частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 Цивільного кодексу України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 Цивільного кодексу України).
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 Цивільного кодексу України).
Сторони у Кредитному договорі погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 22,95 % річних від суми непогашеної заборгованості за кредитом (пункт А.6.1. Кредитного договору).
Відповідно до пункту А.6.2. Кредитного договору, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 2.2.14.1 цього Договору, процентна ставка за користування кредитними коштами за цим Договором встановлюється у розмірі 25,95 % річних.
Згідно пункту А.8 Кредитного договору, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору. У випадку несплати процентів за користування кредитом та/або непогашення заборгованості за кредитом у терміни, що назначені цим Договором, такі суми є простроченою заборгованістю.
Пунктом 2.1. Додаткової угоди до Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом на умовах та в порядку, визначених додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку, яка є змінюваною та становить на дату укладення цієї додаткової угоди 22,95 % річних.
Як встановлено судом, позивачем на виконання умов Кредитного договору відповідачу-1 перераховано кредитні кошти в сумі 820 000,00 грн на поточний рахунок, однак відповідач всупереч умовам кредитного договору порушив взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасного погашення крету та відсотків за користування кредитом.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки №3437413946-ДП-2/2 від 20.07.2023, за умовами якого відповідач-2 взяв на себе зобов`язання щодо виконання відповідачем-1 умов кредитного договору, у тому числі по поверненню кредиту та процентів за користування кредитом.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.
Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до частини 2 статті 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Положеннями статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно зі статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.
Предметом договору поруки №3437413946-ДП-2/2 від 20.07.2023 є надання поруки ОСОБА_1 (Поручитель) перед Банком (Кредитором) за виконання зобов`язань ОСОБА_2 (Позичальником) за Кредитним договором №3437413946-КД-2 від 20.07.2023, зокрема, Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з Позичальником за виконання в повному обсязі Зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору (пункт 1.1.); Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Зобов`язання в тому ж розмірі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 1.2.).
Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2026 Банк направив Позичальнику та Поручителю повідомлення-вимогу вих. №30720CKT0S016 від 08.01.2026 про дострокове виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором.
Таким чином, Банк, користуючись наданим йому за Договором поруки №3437413946-ДП-2/2 від 20.07.2023 та статтями 543, 554 ЦК України правом, правомірно звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором №3437413946-КД-2 від 20.07.2023, яка станом на 01.04.2026 становла 212 331,22 грн: 101 320,42 грн – заборгованість за тілом кредиту, 9 690,38 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 101 320,42 грн – заборгованість перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі 
відповідачем-1 погашено заборгованість за кредитним договором в сумі 10 000,00 грн та 20 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 93ХС-3ХТО-ТР7Р-Х28Х від 03.08.2026, № ОАЕ3-ХМК8-РХВВ-9С8Е від 03.08.2026.
Оскільки 03.04.2026 окремо відбулося погашення заборгованості ще на суму 2359,10 грн, що відображено у виписці по рахунку № НОМЕР_3 , відповідна сума погашення була розподілена 50/50% між банком на погашення боргу по тілу кредиту в сумі 1179,55 грн. (відображено у виписці по рахунку 2№0634011805119) та Гарантом в сумі 1179,55 грн на погашення заборгованості позичальника перед державою (відображено у виписці по рахунку № НОМЕР_7 ). 
Судом встановлено, що після звернення з позовом до суду 04.05.2026 з рахунку відповідача-2 списано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідача-1 коштив сумі 11,09 грн, що відображено у виписці по рахунку № НОМЕР_3 відповідна сума погашення була розподілена 50/50% між банком на погашення боргу по тілу кредиту в сумі 5,54 грн. (відображено у виписці по рахунку 2№0634011805119) та Гарантом в сумі 5,55 грн на погашення заборгованості позичальника перед державою (відображено у виписці по рахунку № НОМЕР_7 ).
Судом враховується, що у відповідності до п. 4.7 кредитного договору та п.п. 39, 40, п. 47 (пп. 7) Договору про надання державної гарантії на портфельній основі № 1310-05/554 від 03.12.2021 року, кошти, отримані від Позичальника на погашення заборгованості, спрямовуються для задоволення вимог у встановленій черговості та підлягають пропорційному розподілу між Позивачем (Банком) і Гарантом (Державою в особі Мінфіну) відповідно до ставки індивідуальної гарантії. Саме з цих підстав у поданому розрахунку заборгованості в графі сум погашень за обліком Банку відображена сума 15 000,00 грн, що становить частку погашення перед Банком. Інша частина коштів у розмірі 15 000,00 грн була пропорційно перерахована в рахунок погашення частини боргу перед Гарантом (Державним бюджетом України). При цьому загальний залишок заборгованості (баланс) за кредитом правомірно зменшився на всю фактично внесену Відповідачем суму – 30 000,00 грн.
Відповідачами відповідно було сплачено після звернення з позовом 32 370,19 грн основної заборгованості.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Отже, у частині стягнення 32 370,19 грн основної заборгованості провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмету спору.
За таких обставин основна сума заборгованості за кредитним договором №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 складає 85 135,33 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом – 9 690,38 грн та заборгованість перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією – 85 135,32 грн.
Враховуючи вищевикладнене суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем відповідачу кредиту, який забезпечено порукою, відповідачем не надано доказів повернення кредитних коштів своєчасно та в повному обсязі, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно основної заборгованості та процентів за користування кредитом підлягають задоволенню.

Щодо державної гарантії.
Згідно з частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією. 
Відповідно до статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Частиною першою статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
Відповідно до статті 17 Бюджетного кодексу України, державні гарантії можуть надаватися виключно у межах і за напрямами, що визначені законом про Державний бюджет України, на підставі рішення Кабінету Міністрів України - для забезпечення виконання боргових зобов`язань суб`єктів господарювання - резидентів України, у тому числі для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва – резидентам України, у розмірі, що не перевищує 80 відсотків загальної суми таких боргових зобов`язань за портфелем кредитів та 80 відсотків - за кожним окремим кредитом (далі - державні гарантії на портфельній основі). Порядок відбору банків-кредиторів, умови надання державних гарантій на портфельній основі, плата за надання таких гарантій, а також розмір та вид забезпечення, що надається відповідними суб`єктами господарювання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Правочин щодо надання державної гарантії на портфельній основі оформляється в письмовій формі та має визначати: предмет гарантії; повне найменування та місцезнаходження кредитора; обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; права, обов`язки та відповідальність гаранта і кредитора; умови настання гарантійного випадку; строк здійснення виплат у разі настання гарантійного випадку; розмір та порядок сплати до державного бюджету плати за надання гарантії; порядок погашення заборгованості перед державою за виконання гарантійних зобов`язань; строк дії гарантії.
Прострочена заборгованість суб`єктів господарювання перед державою та перед банком-кредитором за кредитами, залученими під державну гарантію на портфельній основі, стягується з таких суб`єктів господарювання банком-кредитором у порядку, встановленому законодавством щодо управління проблемними активами в банках України та відповідним правочином щодо надання державної гарантії на портфельній основі, з подальшим перерахуванням пропорційної частки в рахунок погашення заборгованості перед державою.
Порядок надання державних гарантій на портфельній основі затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 723. Цей Порядок визначає механізм відбору банків-кредиторів, умови надання державних гарантій для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва – резидентам України, що визначені у додатку, розмір та вид забезпечення, що надається такими суб`єктами господарювання, процедуру виконання гарантом гарантійних зобов`язань, а також врегулювання простроченої заборгованості позичальника за кредитом, за яким гарантом здійснено виплати на вимогу банку-кредитора.
Матеріали справи підтверджують факт укладання 03.12.2021 між Міністром фінансів України, який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України та АТ КБ «ПриватБанк» договору про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/554.
У зв`язку з настанням гарантійного випадку за проблемним кредитом позивач направив на адресу Міністерства фінансів України (гаранта) та АТ «Укрексімбанк» (агента) вимога на сплату за гарантією №352 від 09.02.2026 про перерахунок суми сплати за гарантією в розмірі 102 499,97 грн за договором про надання гарантії на портфельній основі №13110-05/554 від 03.12.2021. 
Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2026 гарант перерахував на рахунок позивача суму сплати за гарантією у розмірі 102 499,97 грн відповідно до умов договору про надання державної гарантії на портфельній основі, що підтверджується випискою по рахунку №29091021807495 та платіжною інструкцією №20 від 10.03.2026. 
Пунктом 38 Договору гарантії передбачено, що у разі здійснення Гарантом виплати суми сплати за гарантією за будь-яким проблемним кредитом банк-кредитор зобов`язується застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено банком-кредитором у найкоротші строки.
Відповідно до пункту 39 Договору гарантії, з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) Гаранта до позичальника та на виконання статті 17 Бюджетного кодексу України та вимог, передбачених пунктами 38 і 40 цього договору, банк-кредитор, виступаючи на підставі Порядку та Договору гарантії, зобов`язується, зокрема, здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої Гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами.
Згідно із частиною першою статті 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.
Своє право на регресну вимогу до боржника гарант реалізував шляхом наділення позивача повноваженнями на стягнення з відповідача-1 сплаченої відповідно до гарантії суми (пункти 2.13., 2.14. додаткової угоди №1 до Кредитного договору).
Крім того, у пункті 2.12 Додаткової угоди позичальник визнає та підтверджує, що банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.11. Додаткової угоди.
Банком було направлено відповідачам повідомлення №30720CKT0S016 від 09.02.2026 про надсилання вимоги гаранту.
Отже, враховуючи встановлені обставини та наявні в матеріалах справи докази, позивач належним чином обґрунтував правомірність заявлених позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за сплаченою гарантією в сумі 101 320,42 грн, яка у зв`язку з погашенням кредитної заборгованості на суму 30 000,00 грн та 2 370,19 грн, та зарахуванням половини даних сум в рахунок заборгованості за сплаченою гарантією, що підтверджується остаточним розрахунком кредитної заборгованості, у відповідності до п. 4.7 кредитного договору та п.п. 39, 40, п. 47 (пп. 7) Договору про надання державної гарантії на портфельній основі № 1310-05/554 від 03.12.2021 року, складає 85 135,33 грн.
На підставі викладеного, вказані позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

V. Розстрочення виконання рішення.
Розглянувши заяву відповідача про розстрочку виконання рішення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на таке.
Згідно статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
Згідно частини третьої статті 331 ГПК України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Частиною четвертою наведеної статті ГПК України визначено, що, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).
Системний аналіз зазначеної статті ГПК України свідчить про те, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності конкретні обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.
Крім того, розглядаючи питання про відстрочку виконання рішення суду, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 331 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що реально ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду.
Тобто законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
Винятковість обставин, які мають бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
При цьому положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, з огляду на що, суд повинен оцінити докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 цього Кодексу, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Крім того, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. Суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.
З огляду на викладені норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, і лише у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може відстрочити таке виконання.
В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду відповідач-1 посилається на те, що має реальну можливість виконання рішення частинами, одноразове стягнення є надмірним фінансовим навантаженням, розстрочка забезпечить реальне виконання рішення суду.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).
Згідно із статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, саме відповідачем-1 порушено зобов`язання, тобто через його винні дії виник спір, при цьому відповідачами під час розгляду справи не було доведено, що порушення зобов`язання сталося внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин.
Суд зазначає, що відповідачами в порушення статті 74 ГПК України не подано жодного доказу на підтвердження викладених у заяві обставин, що унеможливлює встановлення судом та надання оцінки фінансовому стану відповідача, наявність / відсутність коштів на банківських рахунках, наявність / відсутність майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо. Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, відтак саме лише посилання на те, що одноразове стягнення є надмірним фінансовим навантаженням, без підтвердження відповідними доказами не є підставою для розстрочення судового рішення в розумінні ч. 2 ст. 331 ГПК України.
Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.
Суд звертає увагу боржника також і на ту обставину, що скрутне фінансове становище та збитковість діяльності не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки виконання рішення, оскільки фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та належного планування власної діяльності.
Крім того, суд враховує, що згоди стягувача на відстрочення виконання рішення суду не отримано, а протягом розгляду справи впродовж п`яти місяців боржником сплачено на погашення кредитної заборгованості 30 000,00 грн, однак у заяві просить надати розстрочку виконання рішення суду з графіком 20 000,00 грн на місяць.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що доводи, наведені в обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення, не підкріплені належними доказами та не підтверджують наявність обставин, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, у зв`язку з чим вважає, що підстави для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення відсутні.

VІ. Висновки суду.
За результатами розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього на момент звернення 01.04.2026 була наявна заборгованість за кредитом в розмірі 212 331,22 грн, з яких: 101 320,42 грн – заборгованість за кредитом, 9 690,38 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 101 320,42 грн – заборгованість перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією.
Разом з тим, відповідач-1 після звернення до суду з позовом погасила частину заборгованості в сумі 32 370,19 грн, а тому в цій частині провадження у справі слід закрити.
Відтак стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 85135,33 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 9690,38 грн та заборгованість перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією в розмірі 85135,32 грн.

VІІ. Розподіл судових витрат.
Позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 662,40 грн платіжною інструкцією №ZZ423B2J4D від 03.04.2026.
Порядок розподілу та відшкодування судового збору регламентується виключно ГПК України та Законом України «Про судовий збір».
Розподіл судових витрат у господарській справі здійснює суд, який ухвалював судове рішення у справі, відповідно до вимог ст. ст. 129, 130 ГПК України.
Відповідно до частини 4 статті 231 ГПК України при закритті провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Згідно із частиною 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. 
Судом враховується, що відповідачами лише після предявлення позову сплачено частину заборгованості, відтак витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони в повному обсязі.
З аналізу вказаних норм Господарського процесуального кодексу України вбачається, що солідарне стягнення витрат на професійну правничу допомогу чинним ГПК України не передбачено.
Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм Цивільного кодексу України, який визначає це поняття через «солідарну вимогу» та «солідарний обов`язок» (ст. ст. 541-544 ЦК України).
Отже, якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами у визначених частках, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (Постанова КГС ВС від 05.03.2024 у справі №903/135/23 (903/134/23).
За таких обставин, у відповідності до статті 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір слід покласти на відповідачів у рівних частинах.
Про понесення інших судових витрат учасники справи не заявляли.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 926/1388/26 в частині стягнення 32 370,19 грн основного боргу.
2. В іншій частині позов задовольнити.
3. Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця Курущак Дар`ї Данівни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) заборгованість за кредитним договором №3437413946-КД-2 від 20.07.2023 в розмірі 85 135,33 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 9 690,38 грн та заборгованість перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією в розмірі 85 135,32 грн.
4. У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Курущак Дар`ї Данівни про розстрочення виконання рішення відмовити.
5. Стягнути з фізичної особи-підприємця Курущак Дар`ї Данівни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) 1 331,20 грн витрат зі сплати судового збору.
6. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) 1 331,20 грн витрат зі сплати судового збору.
7. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 14 вересня 2026 року.

Суддя   І.В. Марущак