Справа № 453/2244/25
№ провадження 2/453/325/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 року          м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді - Курницької В.Я.;
за участі секретаря судового засідання - Трембач М.М.;
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
До Сколівського районного суду Львівської області в порядку цивільного судочинства, через систему «Електронний суд» звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі – ТОВ «Юніт Капітал» ) з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01133, м. Київ, бульвар. Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163 заборгованість за Кредитним договором № 156448 від 09 жовтня 2024 року у розмірі 29 198, 29 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 156448 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало позичальнику кредит в сумі 16 667, 00 грн. строком на 126 днів із відсотковою ставкою 330, 00 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6 індивідуальної частини та\або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Всупереч умов Договору № 156448 від 09 жовтня 2024 року, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, що створило заборгованість у розмірі 29 198, 29 грн., яка складається з наступного: 16 167, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 230, 29 грн - заборгованість за відсотками; 801, 00 грн - комісія за кредитним договором.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» 16 квітня 2025 року уклало з ТОВ «Юніт Капітал» Договір факторингу № 16042025, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 156448 від 09 жовтня 2024 року. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 07 травня 2025 року до Договору факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 198, 29 гривень.
На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 29 198, 29 грн, відповідно до кредитного договору № 156448 від 09 жовтня 2024 року та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання. Витребувано докази, що мають значення у справі.
На електронну пошту Сколівського районного суду Львівської області 12 березня 2026 року надійшла інформація від АТ «Універсал Банк», з якої підтверджується зарахування коштів у сумі 13 000, 26 грн за період 09 жовтня 2024 року по 14 жовтня 2024 року.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 18 березня 2026 року відкладено судове засідання у справі.
Судове засідання, призначене на 13 травня 2026 року, знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. Розгляд справи призначено на 13 липня 2026 року.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань, пов`язаних із розглядом справи, як і відзиву на позовну заяву, до суду не подавав.
Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).
Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності сторін.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки текст рішення складено 17 липня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 13 липня 2026 року, датою ухвалення рішення є саме 17 липня 2026 року.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що 09 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 156448 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало позичальнику кредит в сумі 16 667, 00 грн строком на 126 днів із відсотковою ставкою 330 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6 індивідуальної частини та\або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Відповідно до п. 2.2.1. договору сума кредиту становить 16 667, 00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 13 000, 26 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 3 666, 74 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно п. 2.5 індивідуальної частини.
Відповідно до п. 2.5 договору комісія за надання кредиту складає 3 666, 74 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 22 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» виконало вимоги договору, щодо надання кредитних коштів, що підтверджується відповіддю АТ «Універсал банк», відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_3 (відповідає номеру картки зазначеної у договорі про споживчий кредит № 156448 від 09 жовтня 2024 року). На платіжну картку № НОМЕР_3 відбулось зарахування коштів на суму 13 000, 26 грн за період з 09 жовтня 2024 року по 14 жовтня 2024 року.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не здійснював платежі на погашення суми кредиту та процентів, що свідчить про невиконання зобов`язання.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» 16 квітня 2025 року уклало з ТОВ «Юніт Капітал» Договір факторингу № 16042025, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 156448 від 09 жовтня 2024 року. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 07 травня 2025 року до Договору факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 198, 29 гривень.
Як зазначає позивач, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 29 198, 29 грн, яка складається з наступного: 16 167, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 230, 29 грн - заборгованість по відсоткам; 801 грн - комісія за кредитним договором.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.
Отже, ОСОБА_1 істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а відтак, враховуючи наведене, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 156448 від 09 жовтня 2024 року в розмірі 28 397, 29 грн, яка складається з наступного: 16 167, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 230, 29 грн - заборгованість за відсотками.
Щодо нарахування заборгованості за комісією в розмірі 801, 00 грн, то в цій частині слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 2.5 договору комісія за надання кредиту складає 3 666, 74 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 22 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту.
Відповідно до п. 2.2.1. договору сума кредиту становить 16 667, 00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку:. у розмірі 3 666, 74 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно п. 2.5 індивідуальної частини.
Таким чином комісія за договором про споживчий кредит № 156448 від 09 жовтня 2024 року сплачено відповідачем в день укладення договору. Інших умов про нарахування та сплаті комісії договір не містить.
Отже, нарахування комісії у вказаному договорі є безпідставними, а тому вказана позовні вимоги в частині стягнення 801, 00 грн. комісії задоволенню не підлягають.
Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень, розмір яких підтверджується договором про надання правової допомоги від 10 вересня 2025 року № 10/09/25-02, додатковою угодою № 25770873577, протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 року № 10/09/25-02 та актом прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 355, 95 грн
Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.
Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
Стороною позивача до матеріалів справи додано договір про надання правової допомоги від 10 вересня 2025 року № 10/09/25-02, додаткову угоду № 25770873577, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 року № 10/09/25-02 та акт прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року.
З урахуванням викладеного вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 912/1025/20).
Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.
Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.
Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають необґрунтовано завищену вартість.
Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є складання позовної заяви кількістю 2 год. (5 000 грн.); вивчення матеріалів справи – 1 год. (1 000 грн.); підготовка адвокатського запиту - 1 год. (500 грн.) вивчення матеріалів справи кількістю 2 год.; надання усної консультації кількістю 30 хв; погодження правової позиції клієнта у справі 30 хв.; подання до суду заяви від імені клієнта – 1шт. Сума наданих послуг складає 7 000 грн.
Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 29 198, 29 гривень.
Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 гривень є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи певну кількість кредитних договорів, за якими ТОВ «Юніт Капітал» доручає Адвокатському бюро надавати юридичну допомогу по захисту його прав, а також усталену судову практику, дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом.
Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, є завищеним і не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 4 000, 00 гривень, оскільки такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача ТОВ «ФК «Юніт Капітал», яке було змушеним до залучення професійної правничої допомоги адвоката.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 133, 137, 141, 211, 247, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163) заборгованість за кредитним договором № 156448 від 09 жовтня 2024 року у розмірі 28 397, 29 (двадцять вісім тисяч триста дев`яносто сім) гривень 29 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень 95 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163 витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43541163.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . 

Головуючий суддя    В.Я.Курницька