ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2026 р. Справа№ 910/11116/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коробенка Г.П.
суддів: Тарасенко К.В. 
Михальської Ю.Б. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 02.09.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича
на рішення Господарського суду міста Києва
від 16.03.2026
у справі №910/11116/25 (суддя Блажівська О.Є.)
за позовом Дочірнього підприємства "Вітаут" Закритого акціонерного товариства "Карпіс" до Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича 
про стягнення 1 202 185 грн 25 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва звернулося Дочірнє підприємство "Вітаут" Закритого акціонерного товариства "Карпіс" (далі - ДП "Вітаут" ЗАТ "Карпіс", Позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича (далі - ФОП Русских В.О., Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1 202 185,25 грн., в тому числі 850 000,00 грн (заборгованість), 275 615,39 грн (інфляційні втрати), 76 569,86 грн (3% річних).
Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Між Дочірнім підприємством "Вітаут" Закритого акціонерного товариства "Карпіс" та ФОП Русских Валерієм Олександровичем був укладений Договір про надання фінансової допомоги №03/01/17 від 03.01.2017, за умовами якого ДП "Вітаут" ЗАТ "Карпіс" передало, а Русских Валерій Олександрович отримав фінансову допомогу у розмірі 850 000, 00 грн. Попри те, що примірник Договору Позивача втрачений та надати його при поданні даної позовної заяви не є можливим, факт укладення Договору та отримання Відповідачем в борг коштів підтверджується виписками по рахунку ДП "Вітаут" ЗАТ "Карпіс" засвідчених банком, згідно з якими Позивач 23.01.2017 та 23.62.2017 здійснив переказ грошових коштів ФОП Русских Валерію Олександровичу (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в розмірі 510 000,00 грн та 340 000,00 грн відповідно із призначенням платежу: "Поворотна фінансова допомога згідно договору від 23.01.2017р. Без ПДВ", що викладено чітко, повно та недвозначно. Відповідач в свою чергу без жодних зауважень чи заперечень прийняв вказану суму грошових коштів. Належні докази відмови від прийняття зазначених грошових коштів, заперечення щодо отримання поворотної фінансової допомоги, а також докази повернення коштів відсутні.
Позивач зазначає, що 14.12.2018 Відповідачу був надісланий лист № 206, в якому повідомлено, що згідно з умовами Договору №03/01/17 від 03.01.2017 про надання фінансової допомоги строк надання фінансової допомоги закінчується 31 грудня 2018 року. Цим листом висловлено прохання до вказаної дати повернути фінансову допомогу в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок підприємства. Окрім того, задля отримання додаткових доказів щодо здійснення оплати за Договором до АТ КБ "Приватбанк" поданий адвокатський запит від 03.09.2025 із проханням надати відповідні документи та підтвердити факт здійснення вказаних вище платежів, однак відповідь, станом на час подання позову, не надійшла.
Таким чином, всупереч взятим на себе зобов`язанням та вимозі Позивача погасити борг, ФОП Русских Валерієм Олександровичем досі не повернуто фінансову допомогу в розмірі 850 000, 00 грн., яку він отримав від Позивача.
Додатково Позивач зазначає, що в разі заперечення Відповідачем факту укладання договору про надання поворотної фінансової допомоги останній в будь-якому разі зобов`язаний повернути кошти як безпідставно набуті.
Також Позивач зазначає, що у зв`язку із тим, шо загальний строк позовної давності згідно із положеннями ЦК України становить три роки, то суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми слід нараховувати за три роки до дня подання даної позовної заяви, а саме з 02.09.2022 року по 02.09.2025 року.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 позовні вимоги Дочірнього підприємства "Вітаут" Закритого акціонерного товариства "Карпіс" - задоволено повністю.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича на користь Дочірнього підприємства "Вітаут" Закритого акціонерного товариства "Карпіс" заборгованість у розмірі 850 000 грн 00 коп., 275 615 грн 39 коп. (інфляційні втрати), та 76 569 грн 86 коп. (3% річних).
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича на користь Дочірнього підприємства "Вітаут" Закритого акціонерного товариства "Карпіс" витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 426 грн 22 коп. та трати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн 00 коп.
Приймаючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за Договором стосовно повернення позики у сумі 850 000, 00 грн, наданої останньому позивачем, та укладання між позивачем та відповідачем Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 03/01/17 від 03.01.2017, суд вважав вимоги позивача про стягнення з відповідача 850 000, 00 грн. заборгованості з повернення позики доведеними, підтвердженими наявними у справі доказами та відповідачем не спростованими.
Також, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 76 569,86 грн. та інфляційних втрат у сумі 275 615,39 грн, суд зазначив, що такий розрахунок є арифметично вірним, обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства, а тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 34 500,00 грн, суд дійшов висновку про те, що критеріям справедливості, необхідності та розумності відповідають витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, грн, і ці витрати є розумно необхідними. В іншій частині заявлені позивачем витрати суд на відповідача не поклав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Русских Валерій Олександрович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 16.03.2026 у справі №910/11116/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим судом з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому скаржник стверджує, що договір від 23.01.2017 ніколи не укладався, не підписувався відповідачем та в матеріалах справи відсутній. Також наголошує, що сама по собі вказівка в платіжному дорученні призначення платежу ("надання поворотної фінансової допомоги згідно договору від 23.01.2017 року") за відсутності самого підписаного договору не є підтвердженням укладення правочину та досягнення згоди щодо всіх його істотних умов.
Скаржник доводить, що оскільки договору від 23.01.2017 юридично та фактично не існує, кошти, що надійшли на рахунок ФОП Русских В.О. 23.01.2017 та 23.02.2017, мали статус помилково перерахованих і були повернуті директору ДП "Вітаут" ЗАТ "Карпіс" Глинянку С.Т. у готівковій формі.
Також апелянт наголошує, що позивач надав до матеріалів справи договір №03/01/17 від 03.01.2017. Проте жодних перерахувань коштів саме за цим договором на рахунок ФОП Русских В.О. не відбувалося (платіжні доручення посилаються на неіснуючий договір від 23.01.2017). Подання вимог на підставі договору, який не виконувався, свідчить про очевидно штучний характер спору та є зловживанням процесуальними правами.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

14.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли пояснення щодо апеляційної скарги, в яких останній надав свої заперечення проти доводів апеляційної скарги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв і клопотань сторін

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15.04.2026, справу №910/11116/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробено Г.П. (головуючий), судді: Михальська Ю.Б., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/11116/25 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Витребувано з Господарського суду міста Києва справу №910/11116/25.
28.04.2026 до суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 поновлено Фізичній особі-підприємцю Русских Валерію Олександровичу строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/11116/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/11116/25. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/11116/25 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги. Судове засідання призначено на 21.05.2026.
14.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 19.05.2026.
18.05.2026 матеріали справи №910/11116/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
У судовому засіданні 21.05.2026 оголошено перерву до 01.07.2026.
01.07.2026 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026, у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11116/25.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.07.2026, справу №910/11116/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробено Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/11116/25 колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач) судді Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2026. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.07.2026.
23.07.2026 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: копію виписки по рахунку ФОП Русских В.О. щодо руху грошових коштів по його рахунку, яке не підлягає задоволенню з огляду на приписи ч.ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України, оскільки відповідачем не наведено вагомої причини неподання відповідних доказів у суді першої інстанції, а доведення обставин, на які сторона може посилатися як на підставу своїх вимог або заперечень, має здійснюватися у суді першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
23.07.2026 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/11116/25, не відбувся у зв`язку з перебуванням 23.07.2026 судді Тарасенко К.В. у відпустці за сімейними обставинами.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2026 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/11116/25 призначено на 02.09.2026.
У судовому засіданні 02.09.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 02.09.2026 з`явились представники сторін, які надали свої пояснення.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Між Дочірнім підприємством "Вітаут" Закритого акціонерного товариства "Карпіс" та ФОП Русских Валерієм Олександровичем був укладений Договір про надання фінансової допомоги №03/01/17 від 03.01.2017, за умовами якого ДП "Вітаут" ЗАТ "Карпіс" передало, а Русских Валерій Олександрович отримав фінансову допомогу у розмірі 850 000, 00 грн. 
Попри те, що примірник Договору Позивача втрачений та надати його при поданні даної позовної заяви не є можливим, факт укладення Договору та отримання Відповідачем в борг коштів підтверджується виписками по рахунку ДП "Вітаут" ЗАТ "Карпіс" засвідчених банком, згідно з якими Позивач 23.01.2017 та 23.62.2017 здійснив переказ грошових коштів ФОП Русских Валерію Олександровичу (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в розмірі 510 000,00 грн та 340 000,00 грн. відповідно із призначенням платежу: "Поворотна фінансова допомога згідно договору від 23.01.2017р. Без ПДВ". 
При цьому, Позивачем в додаток до відповіді на відзив додано копію Договору про надання фінансової допомоги №03/01/17 від 03.01.2017 (далі - Договір №03/01/17 від 03.01.2017). 
Так, відповідно до п. 1.1 Договору №03/01/17 від 03.01.2017 в порядку та на умовах, передбачених чинним Договором, Кредитор зобов`язується надати Позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (в подальшому - фінансова допомога), а Позичальник зобов`язується використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним Договором строк.
Фінансова допомога надається у розмірі 850 000, 00 грн. (вісімсот п`ятдесят тисяч грн. 00 коп).для поповнення обігових коштів Позичальника. Фінансова допомога надається шляхом перерахунку грошових коштів на банківський рахунок Позичальника (п. 1.2 Договору №03/01/17 від 03.01.2017).
Згідно п. 1.4 Договору №03/01/17 від 03.01.2017 фінансова допомога надається до 31.12.2018 року із дати зарахування грошових коштів фінансової допомоги на банківський рахунок Позичальника. Вказаний у цьому пункті строк може бути продовжений за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору.
Пунктами 1.5, 1.6 Договору №03/01/17 від 03.01.2017 встановлено, що по закінченні строку, вказаного в п. 1.4 Договору, Позичальник зобов`язується повернути фінансову допомогу в повному обсязі, шляхом видачі готівкових коштів через касу Позивальника або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Кредитора. Повернення вищевказаної суми може бути проведено як частинами так і повністю.
Відповідно до п. 3.1 Договору №03/01/17 від 03.01.2017 даний Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання.
Згідно п. 4.1. Договору №03/01/17 від 03.01.2017 за порушення умов даного Договору чи вимог чинного законодавства, сторони несуть відповідальність, що передбачена чинним законодавством.
Даний Договір підписано його сторонами та скріплено печатками.
14.12.2018 Відповідачу був надісланий лист № 206, в якому повідомлено, що згідно з умовами Договору №03/01/17 від 03.01.2017 про надання фінансової допомоги строк надання фінансової допомоги закінчується 31 грудня 2018 року. Цим листом висловлено прохання до вказаної дати повернути фінансову допомогу в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок підприємства. Лист Відповідачем отримано 27.12.2018, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Втім, даний лист залишено без відповіді.
Оскільки, відповідачем проігноровано вимоги щодо повернення боргу, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 1 202 185,25 грн., в тому числі 850 000,00 грн (заборгованість), 275 615,39 грн (інфляційні втрати), 76 569,86 грн (3% річних).
Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що Позивач подав безпідставний позов який ґрунтується на завідомо незаконних документах та недостовірних доказах, які до Відповідача не відносяться. Відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Позивача.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.
Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Порівняння диспозицій наведених норм права дає підстави стверджувати про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, несуперечливе правове регулювання. Отже, договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, про що зазначено в частині першій статті 1050 ЦК України.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина перша статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
З матеріалів справи слідує та вірно встановлено судом першої інстанції, що між Дочірнім підприємством "Вітаут" Закритого акціонерного товариства "Карпіс" та ФОП Русских Валерієм Олександровичем був укладений Договір про надання фінансової допомоги №03/01/17 від 03.01.2017, за умовами якого ДП "Вітаут" ЗАТ "Карпіс" передало, а ФОП Русских Валерій Олександрович отримав фінансову допомогу у розмірі 850 000, 00 грн.
В матеріалах також наявні копії банківських виписок АТ КБ "Приватбанк" по рахунку Позивача за період 23.01.2017 по 23.01.2027 та з 23.02.2017 по 23.02.2017, відповідно до яких ФОП Русских Валерію Олександровичу від ДП "Вітаут" ЗАТ "Карпіс" було перераховано грошові кошти у розмірі 340 000, 00 грн та 510 000, 00 грн.
В контексті доводів відповідача, які продубльовано в поданій ним апеляційній скарзі стосовно того, що в платіжному дорученні у призначенні платежу вказано "надання поворотної фінансової допомоги згідно договору від 23.01.2017", який сторонами не укладався, що за відсутності самого підписаного договору від 23.01.2017 не є підтвердженням укладення правочину та досягнення згоди щодо всіх його істотних умов, колегія суддів враховує пояснення позивача про те, що договір від 23.01.2017 між сторонами не укладався, натомість зазначення помилкової дати договору у призначенні платежу - 23.01.2017, замість вірної 03.01.2017, є наслідком технічної помилки, однак не спростовує факту того, що сума перерахованих коштів згідно виписки та сума за договором фінансової допомоги від 03.01.2017 повністю співпадає.
При цьому факт зарахування на рахунок Відповідача вказаних вище коштів ним не спростовано.
Враховуючи викладене вище, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що Договір про надання фінансової допомоги №03/01/17 від 03.01.2017 є таким, що укладений. Доказів протилежного суду не надано.
Також суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи відповідача про те, що отримані ФОП Русских Валерієм Олександровичем грошові кошти на банківський рахунок було повернуто в готівковій формі директору ДП "ВІТАУТ" ЗАТ "КАРПІС" Глинянку Сергію Тимофійовичу , оскільки докази у підтвердження вказаної обставини в матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надано.
Таким чином, приймаючи до уваги невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором стосовно повернення позики у сумі 850 000, 00 грн, наданої останньому позивачем, та укладання між позивачем та відповідачем Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 03/01/17 від 03.01.2017, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 850 000, 00 грн. заборгованості з повернення позики доведеними, підтверджені наявними у справі доказами та відповідачем не спростовані.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 275 615,39 грн інфляційних втрат та 76 569,86 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача за період з 02.09.2022 по 02.09.2025.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд першої інстанції встановивши, що відповідач допустив порушення умов укладеного з позивачем договору про надання фінансової допомоги від 03.01.2017, дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 76 569,86 грн 3% річних та 275 615,39 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню в цій частині.
Протилежні доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених вище.
Таким чином, дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та ухвалив законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.
Інші доводи, на які посилається скаржник під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 16.03.2026 відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів також погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат, а витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта, оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Русских Валерія Олександровича залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/11116/25 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Русских Валерія Олександровича.
Матеріали справи №910/11116/25 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.09.2026

Головуючий суддя Г.П. Коробенко 

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська