ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м. _Київ, _вул. _Б. _Хмельницького, _44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
07.08.2026 | Справа № 910/6605/26

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український кардан" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" 
про стягнення 296 478,19 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Український кардан" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 296 478,19 грн., з яких: 217 999,99 грн. - попередня оплата, 78 478,20 грн. - пеня.
В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що 16.10.2024 року між ним та відповідачем був укладений договір поставки № СТ1016-2 (далі - Договір), за умовами якого останній зобов`язався поставити, а позивач - прийняти та оплатити товар. Проте відповідач погоджений сторонами товар покупцеві не поставив, а також у добровільному порядку не повернув здійснену позивачем попередню оплату, у зв`язку з чим, за останнім утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування пені.
Ухвалою від 05.06.2026 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/6605/26, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін, а також встановив відповідачу строк на подання відзиву - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
За умовами частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до частини 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
З огляду на викладене, копія ухвали суду від 05.06.2026 року про відкриття провадження у справі № 910/6605/26 у порядку, визначеному законом, була надіслана судом в електронній формі шляхом надсилання її до електронного кабінету відповідача, та доставлена останньому 05.06.2026 року о 17:04 год. Наведені обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи повідомленням про доставку означеного електронного листа.
Дата отримання судом інформації про доставку означеного документа в кабінет ЕС відповідача - 05.06.2026 року о 17:22 год.
За умовами пункту 2 абзацу 1 частини 6, абзацу 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 05.06.2026 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
16.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український кардан" (покупець) був укладений Договір, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити на викладених у Договорі умовах металопрокат (далі - товар), сортамент, кількість та ціна якого вказані у рахунках-фактурах, оформлених як додатки до даного Договору, які є його невід`ємними частинами.
Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток зазначених суб`єктів господарювання.
За умовами пунктів 3.1-3.3 Договору ціна на товар встановлюється за домовленістю між постачальником та покупцем, з урахуванням ПДВ, і вказується у рахунках та інших супровідних документах. Ціна на товар може змінюватись в залежності від коливань середньоринкових цін на металопрокат. Після перерахування попередньої оплати ціна на товар зміні не підлягає.
Загальна сума Договору визначається на підставі сплачених рахунків, але не перевищує 280 000,00 грн., враховуючи ПДВ.
Розрахунок по даному Договору здійснюється у національній валюті України (гривні) у безготівковій грошовій формі.
Відповідно до пункту 3.4 означеної угоди оплата всієї вартості товару, вказаного у рахунку, здійснюється шляхом 100 % передплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту виставлення рахунку до даного Договору поставки. Оплата свідчить про згоду покупця із характеристиками товару, вказаними постачальником у рахунку-фактурі. Допускається передача рахунку-фактури факсимільним зв`язком.
Датою оплати вартості товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 3.6 Договору).
Згідно з пунктом 4.2 Договору строк поставки товару - протягом 10 (десяти) робочих днів після 100 % передоплати.
За умовами пункту 4.4 наведеного правочину датою поставки товару вважається дата отримання товару покупцем або третьою особою (перевізником) на складі постачальника, вказана у видатковій накладній.
Відповідно до пункту 5.4 Договору у разі отримання покупцем товару, який не відповідає замовленню, покупець зобов`язаний прийняти його на відповідальне зберігання і негайно сповістити про це постачальника. Якщо такий товар реалізований третім особам, прийнятий до виробництва (переробки, використання, порізки) або якщо належне зберігання такого товару покупцем не забезпечено, то такий товар зараховується до виконання зобов`язань по Договору.
Пунктом 5.5 Договору встановлено, що у разі неможливості поставки товару в замовленому обсязі, постачальник повинен повідомити про це покупця за допомогою листа електронною поштою, факсу тощо не пізніше, ніж за 2 (два) банківських дні до строку поставки; в такому випадку постачальник, за письмовою згодою покупця, здійснює поставку на суму передплати за товар або повертає покупцю суму передоплати протягом 3 (трьох) банківських днів без застосування штрафних санкцій.
Згідно з пунктом 8.4 Договору у разі невідповідності товару по якості, постачальник зобов`язаний забрати неякісний товар за власний рахунок протягом 5 (п`яти) днів, якщо сторони не погодять інше. Всі витрати, пов`язані з випробуванням, поверненням товару, в тому числі транспортні, покладаються на постачальника. Достатнім підтвердженням невідповідності поставленого товару по якості є Акт випробування, виданий випробувальною лабораторією покупця в присутності представника постачальника або Акт експерта узгодженої сторонами експертної організації, та повернути авансовий платіж покупцю, сплачений згідно з пунктом 3.4 Договору. Грошові кошти повинні бути повернуті покупцеві протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати видачі лабораторією Акту випробування про невідповідність товару вимогам якості і Договору. При недотриманні зазначеного терміну повернення коштів постачальник виплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % від суми неповернених коштів за кожен день прострочення, а за прострочення понад 10 (десять) банківських днів - штрафу розмірі 5 % від суми авансового платежу.
У пункті 8.7 Договору сторони домовилися, що досудовий порядок врегулювання спорів, пов`язаних з претензіями покупця по кількості та/або якості поставленого товару, є обов`язковим.
Пунктами 10.1, 10.2 Договору передбачено, що останній вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2025 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами. У випадку, якщо жодна зі сторін не заявить про намір розірвати даний Договір за 10 календарних днів до закінчення строку його дії, він вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах.
Судом встановлено, що на виконання умов Договору, а також на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату труби 48*6/ст.35/б.ш. у кількості 2 тон від 24.10.2024 року № СД00000720 на загальну суму 217 999,99 грн. (з ПДВ), Товариство з обмеженою відповідальністю "Український кардан" згідно з платіжною інструкцією від 24.10.2024 року № 18371 сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" суму попередньої оплати за товар у розмірі 217 999,99 грн., що становить 100 % вартості означеного товару, зазначеного у вищевказаному рахунку відповідача.
Про належне виконання покупцем своїх грошових зобов`язань з попередньої оплати товару свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Український кардан" своїх зобов`язань за Договором.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що передбачений Договором обов`язок з поставки позивачу товару (труби 48*6/ст.35/б.ш. у кількості 2 тон) за рахунком від 24.10.2024 року № СД00000720 загальною вартістю 217 999,99 грн. відповідач належним чином не виконав.
Обґрунтовуючи пред`явлені у даній справі вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український кардан" посилалося на те, що 01.11.2024 року відповідач автомобілем Мерседес НОМЕР_1 з напівпричіпом ВН3235XF, поставив покупцеві трубу 48*6 у кількості 500 кг без надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Український кардан" будь-яких товаросупровідних документів на цей товар.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Український кардан" також вказувало, що оскільки марка сталі поставленого відповідачем товару згідно з результатами проведеного вхідного контролю не відповідала заявленій (сталь 35), а відповідала сталі марки 40х і не була придатною для використання у виробництві, листом від 11.11.2024 року № 1024/001-05 позивач звернувся до постачальника з вимогою забрати відповідну продукцію та поставити позивачу трубу замовленої марки сталі у погодженій сторонами кількості або повернути сплачені покупцем кошти попередньої оплати у розмірі 217 999,99 грн. 
Зважаючи на те, що означена вимога була залишена відповідачем без належного виконання, погоджений сторонами товару на користь покупця не поставлений, а сума оплаченої позивачем попередньої оплати у добровільному порядку останньому не повернута, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український кардан" вирішило звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За умовами статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
З огляду на фактичні обставини справи та правову кваліфікацію правовідносин сторін, судом визначено правову природу сплаченої позивачем суми коштів у загальному розмірі 217 999,99 грн. саме як попередня оплата, тобто кошти, які попередньо оплачені стороною договору на користь іншої сторони з метою виконання нею своїх договірних зобов`язань.
Правова природа зазначених коштів внаслідок невиконання будь-якою стороною своїх зобов`язань за договором не змінюється і залишається такою до моменту, коли сторони двосторонньо не узгодять іншої їх правової природи або не вчинять дій, які змінять правову природу перерахованої суми.
Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
З аналізу вищевказаних положень чинного законодавства вбачається, що умовою застосування положень статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, тобто в установлений строк. У разі настання такої умови (прострочення продавцем передачі товару) покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.
Як було вказано вище, обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український кардан" посилалося, зокрема, на те, що оскільки марка сталі поставленого відповідачем 01.11.2024 року товару згідно з результатами проведеного вхідного контролю не відповідала заявленій (сталь 35), а відповідала сталі марки 40х і не була придатною для використання у виробництві, листом від 11.11.2024 року № 1024/001-05 позивач звернувся до постачальника з вимогою забрати відповідну продукцію та поставити позивачу трубу замовленої марки сталі у погодженій сторонами кількості або повернути сплачені покупцем кошти попередньої оплати у розмірі 217 999,99 грн. В якості додатків до наведеного листа позивач зазначив повідомлення М-72 від 05.11.2024 року та акт металографічної експертизи, а на підтвердження направлення цього листа на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" надав копію фіскального чека від 11.11.2024 року № bj0-vIiyvwA.
Однак, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту направлення цього листа на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" та документів, які підтверджують конкретну дату отримання відповідачем наведеної претензії.
Більше того, означений лист містив вимогу поставити позивачу трубу замовленої марки сталі у погодженій сторонами кількості або повернути сплачені покупцем кошти попередньої оплати у розмірі 217 999,99 грн., що не може бути взято судом до уваги в якості належного доказу на підтвердження дійсного волевиявлення покупця щодо обрання одного з варіантів вимоги (поставка товару чи повернення коштів), вчиненого ним в активній однозначній формі, доведеної до продавця.
Разом із цим, обмеження у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.
За таких обставин, враховуючи відсутність належних доказів звернення позивача до відповідача із вищенаведеною вимогою від 11.11.2024 року № 1024/001-05 та доказів на підтвердження дати її отримання постачальником, проте зважаючи на виконання позивачем своїх зобов`язань з перерахування відповідачу попередньої оплати за Договором, а також беручи до уваги відсутність поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" погодженого сторонами товару, суд дійшов висновку про те, що документально підтверджене волевиявлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Український кардан" щодо обрання одного з вищенаведених варіантів поведінки було виражене у поданні 28.05.2026 року зазначеного позову з вимогою про стягнення з відповідача, зокрема, спірної суми перерахованої останньому попередньої оплати непоставленого товару на суму 217 999,99 грн.
Згідно з приписами частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Суд врахував, що на час розгляду спору відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження поставки ним товару позивачу на суму, зокрема, 217 999,99 грн., як і доказів, які свідчать про повернення ним Товариству з обмеженою відповідальністю "Український кардан" означеної суми грошових коштів. Такі докази відсутні й у матеріалах справи.
За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 217 999,99 грн. перерахованої позивачем попередньої оплати, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Український кардан" чи поставку позивачу погодженого між сторонами товару на цю суму, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача в частині стягнення з останнього вищенаведеної суми боргу, в зв`язку із чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.
Розглянувши заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 78 478,20 грн., нарахованої на суму боргу в розмірі 217 999,99 грн. за 180 днів прострочення на підставі частини 2 пункту 7.4 Договору із застосуванням процентної ставки у розмірі 0,2 % від суми неповернених коштів за кожен день прострочення, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Суд зазначає, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання, зокрема, у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання.
Аналізуючи в сукупності вищевказані норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що на основі норм господарського законодавства пеня може бути застосована для забезпечення будь-якого зобов`язання, оскільки вона відноситься до штрафних санкцій.
Про це, зокрема, свідчить використання законодавцем таких термінів, як "зобов`язання", "грошова сума".
Як наслідок, враховуючи приписи частини 2 статті 9 Цивільного кодексу України, що передбачають наявність спеціальних норм, регулюючих господарські відносини, сторони договору мають право забезпечувати пенею виконання будь-якого зобов`язання, а не лише грошового.
Суд врахував, що за змістом другої частини пункту 7.4 Договору якщо прострочення в поставці перевищило 10 (десять) календарних днів з моменту закінчення узгодженого терміну поставки, покупець має право відмовитися від приймання і оплати товару, термін поставки якого порушений, а якщо він вже оплачений - вимагати повернення грошових коштів, сплачених за такий товар. Грошові кошти повинні бути повернуті покупцеві протягом 3-х банківських днів з дати письмової вимоги покупця. При недотриманні зазначеного терміну повернення коштів постачальник виплачує покупцю, зокрема, пеню в розмірі 0,2 % від суми неповернених коштів за кожен день прострочення.
Разом із тим, як було зазначено вище, обов`язок з поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" на користь позивача погодженого ними товару фактично існував у відповідача до звернення останнього з даним позовом до суду, після чого трансформувався у грошове зобов`язання з повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Український кардан" сплачених останнім грошових коштів попередньої оплати такого товару.
При цьому, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту направлення позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" вимоги від 11.11.2024 року № 1024/001-05 та документів, які свідчать про конкретну дату отримання відповідачем цієї вимоги (тоді як сам лише фіскальний чек від 11.11.2024 року № bj0-vIiyvwA таких обставин не підтверджує), з чим умови пункту 7.4 Договору пов`язують можливість нарахування пені. Слід також зазначити, що у позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Український кардан" належним чином не обґрунтувало періоду нарахування цієї штрафної санкції, зазначивши лише про її нарахування за 180 днів.
Враховуючи вищенаведені обставини в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Український кардан" про стягнення з відповідача 78 478,20 грн. пені.
Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження поставки погодженого сторонами товару чи повернення спірної суми передоплати.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням вищенаведеного.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталевий Двір" (02099, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 9-А, офіс 13; код ЄДРПОУ 45188270) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український кардан" (14007, Чернігівська область, місто Чернігів, проспект Миру, будинок 312; код ЄДРПОУ 33800101) 217 999 (двісті сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 99 коп. попередньої оплати, а також 3 270 (три тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 07.08.2026 року. 

Суддя  В.С. Ломака