Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/6970/26
Номер провадження2/711/3744/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: 
головуючого - судді Казидуб О. Г.
при секретарі – Шульга А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Попова Інна Павлівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся через систему «Електронний суд» з позовом до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту.
Позовна заява мотивована тим, що позивач звернулась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвої М.Ю. з метою прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину було встановлено, що у відомостях з Державного реєстру речових прав та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, зазначений арешт нерухомого майна, тип майна: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який накладений Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції на підставі постанови АА769759 від 01.10.2008 року, зареєстрований Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 06.10.2008 року за реєстраційним номером обтяження: 8030259.
Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 19.05.2026 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , до зняття арештів.
Згідно відповіді Другого відділу ДВС у м. Черкаси відмовлено в наданні інформації відносно ОСОБА_2 , оскільки, позивач не є стороною виконавчого провадження, в усному порядку роз`яснено, що матеріали виконавчого провадження знищені.
Вказує, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2008 року в справі № 2-2294/08 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по квартирній платі за обслуговування будинку та прибудинкової території стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЖЕК ЖБК борг в сумі 232 грн. 92 коп., судові витрати, які складаються з оплати ІТЗ в сумі 30 грн. 00 коп., оплати вартості телеграми в сумі 10 грн. 98 коп. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави державне мито в сумі 51 грн. 00 коп.
З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 26 листопада 2024 року внесений запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи Житлово-експлуатаційної контори по обслуговуванню будинків житлово-будівельного кооперативу (ЖЕК ЖБК) на підставі судового рішення про припинення юридичної особи у зв`язку із визнанням її банкрутом від 22.09.2015 № 10/4567.
Просить суд звільнити з-під арешту майно шляхом скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту нерухомого майна, накладеного постановою Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції АА № 769759 від 01 жовтня 2008 року на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований 06.10.2008 17:36:28 за № 8030259 реєстратором Черкаська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний номер обтяження: 8030259).
06 липня 2026 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання.
22 липня 2026 року через систему «Електронний суд» представник Другого відділу ДВС у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за дорученням Бельтюкова Валерія Олексіївна надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що державним виконавцем була проведена перевірка Автоматизованої системи виконавчих проваджень та встановлено, що на виконанні у Придніпровському ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебувало декілька виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 .
Додатково зазначають, що у разі сплати заборгованості за усіма виконавчими провадженнями відносно ОСОБА_2 , що перебували на виконанні, включаючи сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, державний виконавець не має законних підстав зняти арешт з нерухомого майна за номером обтяження: 8030259, зареєстрованого 06.10.2008 року, підстава обтяження: постанова АА769759 від 01.10.2008 року Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки не має у розпорядженні відповідного виконавчого документа чи матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку з чим не може встановити, в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт, посилаючись на частину 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Вищезазначений арешт накладався у відповідності до нормативних документів, що були чинні на той момент, а саме Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній від 21.04.1999, втратив чинність 02.06.2016), Інструкції з проведення виконавчих дій (в редакції чинній від 15.12.1999, втратила чинність 22.12.2015), Порядку роботи з документами органах державної виконавчої служби (в редакції чинній від 25.12.2008, втратив чинність 19.07.2017). Порядок накладення арешту на майно боржника в період 2009 року передбачав використання бланків суворої звітності з подальшим направленням для виконання до відповідних органів які на той час здійснювали реєстрацію обтяжень майна боржника. В зв`язку з чим станом на 22.07.2026 року відсутня можливість ідентифікувати даний арешт.
Просять суд відмовити у знятті арештів з нерухомого майна, накладених відносно боржника ОСОБА_2 : реєстраційний номер обтяження: 8030259, зареєстровано 06.10.2008 року, підстава обтяження: постанова АА769759 від 01.10.2008 року Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_2 .
Адвокат Попова Інна Павлівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судове засідання надала заяву про слухання справи за її відсутності та відсутності позивача. Також вказала, що позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.
Представник Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, зазначивши у Відзиві про розгляд справи без їхньої участі.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири Серії АВН № 056564 від 30 жовтня 2000 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .
Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла.
19 травня 2026 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєва М.Ю. винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_4 , у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , до зняття арештів.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 484522013, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер – 8030259, 06.10.2008 17:36:28 за № 8030259 реєстратором: Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова, АА769759, 01.10.2008, Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , Власник – ОСОБА_2 , Заявник – Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідач у Відзиві зазначає, що державний виконавець не має законних підстав зняти арешту з нерухомого майна за номером обтяження: 8030259, зареєстрованого 06.10.2008 року, підстава обтяження: постанова АА769759 від 01.10.2008 року Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки не має у розпорядженні відповідного виконавчого документа чи матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку з чим не може встановити, в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт, посилаючись на частину 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Суд зазначає, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.
Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).
В судовому зсіданні встановлено, що виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на даний час відсутнє.
А тому, враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову.
Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 237, 263-265, 268 ЦПК України, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту – задовольнити.
Звільнити з-під арешту майно шляхом скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту нерухомого майна, накладеного постановою Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції АА № 769759 від 01 жовтня 2008 року на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований 06.10.2008 17:36:28 за № 8030259 реєстратором Черкаська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний номер обтяження: 8030259).
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: | | О.  Г.  Казидуб