Є.у.н.с.512/515/26
Провадження № 
с-ще Саврань
"11" вересня 2026 р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю. розглянувши матеріали справ про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4 та статтею 124 КУпАП, – 

ВСТАНОВИВ:

 
24.06.2026 до Савранського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 , яка згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 698166 від 20.06.2026 притягується до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП далі протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, 24.06.2026 до Савранського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 , який згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №700095 від 22.06.2026 притягується до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП далі протокол про адміністративне правопорушення.
Опис обставин, установлених під час розгляду справи. 
ОСОБА_1 20.06.2026 близько 12 години 50 хвилин в с-щі Саврань по вулиці Мар`янівській, 23 керуючи автомобілем ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, а саме здійснивши наїзд на собаку після чого залишив місце пригоди, до якої був причетний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.10 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність за статтею 122-4 КУпАП.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №700095 від 22.06.2026 вбачається, що ОСОБА_1 20.06.2026 близько 12 години 50 хвилин в с-щі Саврань по вулиці Мар`янівській, 23 керуючи автомобілем ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час вибору безпечної швидкості руху не вибрав дорожню обстановку та не забезпечив можливість постійного контролю рухом транспортного засобу внаслідок чого незважаючи на вжиті заходи щодо зменшення швидкості попустив наїзд на собаку належить ОСОБА_2 , чим завдав майнову шкоду власнику. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 12.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.
Слухання справи призначено на 16.07.2026.
14.07.2026 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Ігнатьєвої І.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія ВН №1744034 від 14.07.2026 про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду на іншу дату (а.с.15-16, 17).
Слухання справи відкладено на 11.09.2026.
10.09.2026 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Ігнатьєвої І.В. про об`єднання справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 та 124 КУпАП в одне провадження.
Згідно з вимогами частини 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Розглянувши вказане клопотання, суд виходячи з положень статті 36 КУпАП, а також те, що вказані правопорушення пов`язані між собою (випливають з однієї події), з метою забезпечення своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, задовольнив клопотання адвоката та об`єднав матеріали справ в одне провадження.
Враховуючи викладене, постановою Савранського районного суду Одеської області від 11.09.2026 вказані справи про адміністративні правопорушення було об`єднано в одне провадження за унікальним номером 512/512/26, провадження № 3/512/244/26.
10.09.2026 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності. 
Того ж дня, ОСОБА_1 подав до суду письмове пояснення в якому зазначив, що під час руху 20.06.2026 він помітив, що в бік автомобіля біжить маленька собака. Проте жодного контактного удару не відчув, сторонніх звуків чи писку тварини не почув через габарити автомобіля та шум двигуна та погане дорожнє покриття. Через малі розміри собаки ОСОБА_1 об`єктивно не зрозумів, куди саме вона поділася, і логічно припустив, що вона оббігла автомобіль або повернулася назад. ОСОБА_1 продовжив рух, оскільки не усвідомлював, що взагалі відбувся наїзд. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що умисел на втечу чи приховування обставин повністю відсутній.
Разом з тим, ОСОБА_1 звернув увагу суду на той факт, що протокол за залишення місця пригоди (ст. 122-4 КУпАП) було складено в день події - 20.06.2026 Проте протокол за порушення ПДР (ст.124 КУПАП) поліція склала лише через дві доби - 22.06.2026. Така різниця в датах додатково підтверджує, що станом на 20.06.2026 сам факт порушення ОСОБА_1 ПДР не був встановлений та належним чином зафіксований. Це повністю виключає наявність у нього умислу на залишення місця події яка мала місце 20.06.2026, оскільки не можна умисно приховати правопорушення, факт якого поліція встановила лише через два дні.
Так, ОСОБА_1 просив провадження у справі за статтею 122-4 КУпАП та статтею 124 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Ігнатьєва І.В. в судовому засіданні повністю підтримала доводи, викладені у письмових поясненнях ОСОБА_1 , просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за статтями 122-4 та 124 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. Свою позицію обґрунтувала тим, що в діях її підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення.
ОСОБА_2 в судове засідання 11.09.2026 не з`явився про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання повістки про виклик до суду, а саме про особисте вручення, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань до суду не подав. 
Взявши до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , заслухавши пояснення захисника останнього - адвоката Ігнатьєвої І.В., дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
За змістом частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
За змістом статті 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Матеріали справи містять наступні докази:
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 698166 від 20.06.2026;
заява ОСОБА_2 від 20.06.2026 про прийняття мір до водія автомобіля марки ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_2 , який 20.062026 близько 13 години в с-щі Саврань по вул. Мар`янівській 17, здійснив наїзд на домашнього улюбленця (собаку) рижої масті породи чіхуахуа, в результаті чого собака загинула, чим завдав ОСОБА_2 матеріального збитку 15500,00 грн. (а.с. 3);
письмові пояснення ОСОБА_2 від 20.06.2026 з яких вбачається, що 12.09.2023 ним було придбано собаку породи чихуахуа вартістю 200 доларів США. Протягом останніх трьох років ОСОБА_2 забезпечував належне утримання та догляд за твариною, зокрема здійснював усі необхідні ветеринарні щеплення. 20.06.2026 близько 13 години вказана собака перебувала на вул. Мар`янівська, де невстановлений водій, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2102 білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , допустив наїзд на тварину, внаслідок чого вона загинула. Завдану матеріальну шкоду ОСОБА_2 оцінює у 15 000,00 грн. (а.с.4);
письмові пояснення ОСОБА_1 від 20.06.2026 з яких вбачається, що 20.06.2026 близько 12 години 50 хвилин, керуючи власним автомобілем марки ВАЗ-2102, державний номерний знак НОМЕР_2 , він рухався по вул. Мар`янівській. На проїзну частину дороги раптово вибіг собака, у зв`язку з чим, з метою уникнення наїзду, водій почав пригальмовувати. Надалі тварина продовжувала бігти поруч із транспортним засобом у напрямку його руху, після чого раптово повернула праворуч, внаслідок чого ОСОБА_1 додатково сповільнив рух. Переконавшись через дзеркало заднього виду, що собака продовжує самостійний рух, водій не зупиняв автомобіль та поїхав далі (а.с.5);
письмові пояснення ОСОБА_3 від 22.06.2026 з яких вбачається, що 20.06.2026 року близько 12 години 50 хвилин вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , який керував власним автомобілем марки ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухалася від будівельного магазину, розташованого по вул. Мар`янівській у с-щі Саврань, в напрямку центру селища зі сторони с. Вільшанка. Під час руху ОСОБА_3 помітила, що з лівого боку по ходу автомобіля на проїзну частину раптово вибігла собака малої породи жовтого кольору, у зв`язку з чим вона попередила чоловіка «дивись не збий собаку». Одразу після цього ОСОБА_3 відчула удар по кузову автомобіля та запитала у чоловіка, чи не здійснив він наїзд на тварину, на що ОСОБА_1 відповів «що нібито ні» (а.с.6).
Щодо кваліфікації інкримінованого правопорушення за статтею 124 КУпАП суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: зокрема, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.
Відповідно до частини 1 статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 179 ЦК України встановлено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Згідно частини статті 1 Закону України «Про ветеринарну медицину та благополуччя тварин» власник тварини - фізична або юридична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності, і несе відповідальність згідно із законом за стан та дії тварини.
Приписами частини 3 статті 49 Закону України «Про ветеринарну медицину та благополуччя тварин» встановлено, що для ідентифікації тварини видається ветеринарний паспорт, що містить інформацію про власника тварини, опис тварини, відомості про її маркування, стан здоров`я, діагностику, вакцинацію, лікування, інші протиепізоотичні заходи щодо тварини, а також ветеринарно-санітарний стан господарства, в якому вона утримується.
Потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Крім того, останнім не надано суду оригіналів або належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують право власності на тварину, зокрема, ветеринарного паспорта або договору купівлі-продажу). За таких обставин, суд позбавлений процесуальної можливості беззаперечно встановити факт належності загиблої тварини саме ОСОБА_2 .
У відповідності до роз`яснень, які містяться в частині другій пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
В силу пункту 2.10. а Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до статті 1 Правил дорожнього руху України учасник дорожнього руху особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному; дорожньо- транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Враховуючи викладене судом встановлено, що собака не є учасником дорожнього руху, а його власник зобов`язаний дотримуватися правил утримання та вигулу тварин. Оскільки поведінка тварини не завжди є контрольованою, власник має забезпечувати як безпеку самого кота, так і безпеку дорожнього руху.
Собака не перебувала під належним контролем, оскільки знаходилась на вулиці без нагляду.
Відповідно до пункту 7.7 «б» Правил дорожнього руху України, особам, які керують тваринами, забороняється залишати їх на смузі відведення дороги без нагляду.
Крім того, згідно зі статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати її поза межами місця її постійного утримання та забезпечувати безпеку людей, інших тварин і майна.
Вказаною нормою Закону покладено обов`язок на власників тварин щодо забезпечення безпеки дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході. 
Безконтрольна поведінка тварини створила перешкоду для руху водія ОСОБА_1 , яка, з метою уникнення наїзду, був змушений застосувати гальмування.
Згідно пункту 12.3 Прав дорожнього руху України вбачається, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Також, не підтверджено обставини обов`язку водія враховувати наявність вказаного собаки у якості перешкоди чи предмету дорожньої обстановки, зменшити швидкість руху та зупинятись з метою уникнення зіткнення. Також не підтверджено того, що ОСОБА_1 вчинив будь-які дії для наїзду на собаку або того, що він міг уникнути наїзду, але не вчинив цього.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що наїзд було вчинено внаслідок порушення водієм вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України зазначених в протоколі №700095. 
Також відсутні докази того, що водій не обрав швидкість, що дозволяла безпечно керувати автомобілем та адекватно реагувати на розвиток подій на проїзній частині.
При цьому суд звертає увагу, що об`єктивних даних про швидкість руху автомобіля ВАЗ 2102 суду не надано, а оцінка його швидкості зроблена на підставі власних почуттів.
Водій в письмових поясненнях вказав, що під час руху він помітив собаку, про те останній зник з поля зору.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували ці свідчення або вказували на те, що водій мав технічну можливість вжити заходів для запобігання наїзду в момент виникнення небезпеки.
Суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 не ставиться у вину перевищення встановленої на даній ділянці дороги швидкості руху та зазначає про відсутність належних доказів порушення особою ПДР під час руху, зокрема, того, що водій був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та/або не реагував на її зміну або відволікався від керування транспортним засобом у дорозі.
Отже, матеріали справи не містять будь-яких доказів про порушення швидкісного режиму чи інших правил дорожнього руху ОСОБА_1 , чи то доказів об`єктивної можливості водія уникнути зіткнення з твариною, яка раптово вибігла на проїжджу частину. Крім того, матеріали справи не містять доказів, про встановлення відповідних знаків на даній ділянці дороги, які б попереджали водія про наявність такої небезпеки тощо.
Суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок раптової появи собаки на проїжджій частині, водночас у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Поява тварини була несподіваною для водія, що позбавило його об`єктивної можливості виявити перешкоду та зреагувати на зміну дорожньої обстановки. 
Отже, наявність причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом та збиттям тварини судом не встановлено, а вказане збиття виникло внаслідок обставин, що не були створені учасниками події умисно та виникли випадково. Факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху (не вибрав безпечну швидкість руху, не зменшив швидкість, щоб зупинитись), що спричинило наїзд на тварину, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшов свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплений належними доказами.
Відтак, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, необхідно закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Щодо кваліфікації інкримінованого правопорушення за статтею 122-4 КУпАП суд зазначає наступне.
Розглядаючи питання про взаємозв`язок правопорушень, передбачених статтею 124 та статті 122-4 КУпАП, суд зазначає, що закриття провадження у справі за статтею 124 КУпАП на підставі статті 247 КУпАП не є автоматичною підставою для закриття провадження за статтею 122-4 КУпАП.
Даний висновок ґрунтується на наступному. 
Об`єктивна сторона статті 124 КУпАП полягає у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до матеріальних збитків. 
Об`єктивна сторона статті 122-4 КУпАП полягає у невиконанні водієм обов`язку залишитися на місці пригоди, до якої він причетний. Ці діяння мають різні об`єкти посягання та момент закінчення.
Відповідно до пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці. Цей обов`язок виникає в силу самого факту пригоди, незалежно від того, чи буде водія згодом визнано винним у порушенні правил, що призвели до зіткнення (стаття 124 КУпАП).
Так, відсутність вини водія у вчиненні самої дорожньо-транспортної пригоді не звільняє його від відповідальності за невиконання вимог закону щодо поведінки після такої події. Навіть якщо провадження за статтею 124 КУпАП закрите через відсутність у діях водія порушень Правил дорожнього руху України, які стали причиною аварії, його дії щодо залишення місця пригоди підлягають окремій правовій оцінці.
Встановлення наявності чи відсутності події та складу адміністративного правопорушення а також, винуватості особи у його вчиненні, законодавством віднесено до виключної компетенції уповноважених осіб органів Національної поліції, що виключає одноосібне прийняття рішення особою, яка потрапила у дорожньо-транспортну пригоду щодо відсутності такої пригоди, і відповідно, залишення місця пригоди, не дочекавшись працівників поліції.
Таким чином, факт закриття провадження за статтею 124 КУпАП не спростовує подію правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, оскільки склад останнього є формальним і не залежить від результатів розгляду справи про адміністративне правопорушення дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно вимог статті 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Пунктом 2.10 а ПДР, передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Зміст диспозиції статті 122-4 КУпАП дає підстави для висновку, що для притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею водій повинен усвідомлювати ту обставину, що він є причетним до дорожньо-транспортної пригоди.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця ДТП особами, до якої вони причетні (формальний склад). Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.
Відповідно до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
У формальних складах адміністративних правопорушень вина у формі умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності.
З пояснень пасажирки ОСОБА_3 вбачається, що при наїзді на собаку остання відчула незначний удар. 
Отже, звук та відчуття удару по кузову, який вочевидь мав відчути і водій транспортного засобу – ОСОБА_1 , є прямим свідченням того, що контакт із перешкодою відбулася. Відповідно до пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці, увімкнути аварійну сигналізацію та встановити знак аварійної зупинки. ОСОБА_1 , відчувши або логічно припустивши ймовірність удару, після запитання дружини «Чи він не збив собаку?», проігнорував цей обов`язок, не вийшов з авто для огляду місця події та кузова та продовжив рух.
Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4  КУпАП.
Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.
Суддя, з урахуванням викладеного, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, з метою виховання цієї особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 так і іншими особами, вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Щодо твердження ОСОБА_1 про те що протокол за залишення місця пригоди (ст. 122-4 КУпАП) було складено в день події - 20.06.2026, проте протокол за порушення Правил дорожнього руху (ст.124 КУПАП) поліція склала лише через дві доби - 22.06.2026, суд зазначає наступне.
20.06.2026 року працівники поліції зафіксували сам факт залишення водієм місця події (факт незупинки та відсутності водія на місці дорожньо-транспортної пригоди, що є очевидним і самостійним порушенням п. 2.10 ПДР). Складання протоколу за статтею 122-4 КУпАП у день події є правомірним, оскільки факт відсутності водія на місці пригоди було встановлено безпосередньо 20.06.2026.
Для складання протоколу за статтею 124 КУпАП працівникам поліції недостатньо лише факту дорожньо-транспортної пригоди — їм необхідно чітко встановити, які саме пункти Правил дорожнього руху порушив водій, встановити наявність матеріальних збитків, а також відібрати пояснення у свідків чи пасажирів.
Так, протокол за статтею 124 КУпАП було складено 22.06.2026 року — саме в день отримання письмових пояснень від пасажирки ОСОБА_3 . Дводенна перерва свідчить про проведення законних перевірочних дій, що прямо передбачено статтею 256 КУпАП.
Умисел особи за статтею 122-4 КУпАП спрямований на сам факт залишення місця пригоди, а не на очікування того, коли поліція кваліфікує його дії. Водій усвідомлював, що відбувся рух тварини, пригальмовував, чув застереження дружини, а згодом — і інформацію про удар по кузову автомобіля. Відтак, він знав про настання події, яка має ознаки дорожньо-транспортної пригоди, але умисно прийняв рішення не зупинятися і поїхати далі, що й утворює закінчений склад правопорушення за статтею 122-4 КУпАП саме 20.06.2026.
Керуючись статтями 9, 13, 23, 33, 36, 40-1, 130, 283-285, 294 КУпАП, частиною 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, - 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 грн.
Стягнення проводити на рахунок №UA848999980313080149000015001, назва рахунку: рахунок для зарахування адміністративних штрафів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, КОД БК - 21081300, отримувач - ГУК в Одеській області/Одеська обл./21081300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), ЄДРПОУ 37607526, призначення платежу - адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожного руху.
Приписами частини 1 статті 307 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Частиною 1 та частиною 2 статті 308 КУпАП встановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на розрахунковий рахунок №UА908999980313111256000026001, КЕКД 22030106, отримувач – ГУК у м.Києві /м.Київ/, банк отримувач Казначейство України (ЕАП), ЄДРПОУ 37993783, призначення платежу – судовий збір у справах про адміністративне правопорушення.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: О.Ю. Брюховецький