ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

10 липня 2026 року	Справа №160/36123/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, в якому позивач просить:
визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»;
зобов`язати Міністерство освіти і науки України сформувати в Єдиній державній електронній базі з питань освіти нову довідку про здобувача освіти ОСОБА_1 , в якій у розділі «На підставі даних, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» вказати «Так, не порушує».
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 24.06.2017 року позивач отримав атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_1 . 01.09.2017 року позивача було зараховано на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», проте 01.03.2021 року його було відраховано за невиконання вимог навчального плану без отримання диплома бакалавра, у зв`язку з чим навчання за цим рівнем завершено не було. 08.08.2024 року позивача повторно зараховано на навчання за освітнім ступенем «Бакалавр» до того ж закладу вищої освіти. Позивач зазначає, що згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 670839 від 14.07.2025 року у графі про дотримання послідовності здобуття освіти зазначено «Ні, порушує», що позбавляє його можливості отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Позивач вважає, що оскільки він не завершив навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра та не отримав відповідного диплома, перший (бакалаврський) рівень вищої освіти ним не здобуто, а тому повторне зарахування на навчання за цим рівнем не порушує послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту». Позивач звернувся до Міністерства освіти і науки України із заявою про внесення відповідних змін до відомостей ЄДЕБО, проте листом від 10.11.2025 року № 3/10061-25 йому було відмовлено, що позивач вважає протиправним. На обґрунтування своєї позиції позивач посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.10.2025 року у справі № 200/5372/24.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач подав відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість. Відповідач зазначив, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України). На переконання відповідача, після першого зарахування на навчання особі, яка приступила до навчання, надавалися освітні послуги, що забезпечували формування знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на відповідному рівні вищої освіти, а повторне зарахування означає повторне формування таких знань, умінь і навичок, що у термінах визначення послідовності здобуття освіти свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку. Відповідач вказав, що з метою реалізації пункту 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, згідно з дорученням Міністра освіти і науки України від 31.05.2024 № 1/34-Д-24 встановлено алгоритм визначення послідовності здобуття освіти, а особливості формування довідки роз`яснено листом Міністерства від 03.06.2024 № 1/9758-24.
Відповідач також зазначив, що є розпорядником Єдиної державної електронної бази з питань освіти, тоді як технічні функції виконує державне підприємство «Інфоресурс», а внесення відомостей про здобувачів освіти належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності (закладів освіти), у зв`язку з чим, на думку відповідача, Міністерство не виконує владних управлінських функцій щодо позивача.
У відповіді на відзив позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначивши, що аргумент відповідача про «формування знань, умінь, навичок» не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти, лише після отримання відповідного документа про освіту (диплома), тоді як інші критерії правового значення для визначення послідовності здобуття освіти не мають. Позивач послався на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 29.10.2025 у справі № 200/5372/24, від 07.11.2025 у справі № 160/31314/24, від 11.11.2025 у справі № 280/11497/24, від 12.11.2025 у справі № 620/16629/24, від 14.11.2025 у справі № 160/30918/24, від 25.11.2025 у справі № 160/34591/24, від 26.11.2025 у справі № 160/29658/24, а також зазначив, що листи та доручення Міністерства не є нормативно-правовими актами, а належним відповідачем у справі є саме Міністерство освіти і науки України як розпорядник ЄДЕБО.
У відповідності до вимог статей 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 24.06.2017 року ОСОБА_1 отримав атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_1 .
01.09.2017 року позивача зараховано на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка».
01.03.2021 року позивача відраховано з навчального закладу за невиконання вимог навчального плану; диплом бакалавра позивачем отримано не було, навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра завершено не було.
08.08.2024 року згідно з наказом Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» № 838-с позивача повторно зараховано студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю 131 Прикладна механіка для здобуття ступеня освіти «Бакалавр» за кошти державного бюджету (дата початку здобуття освіти - 01.09.2024 року, дата завершення - 30.06.2028 року).
Згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 670839 від 14.07.2025 року у графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» зазначено «Ні, порушує».
06.11.2025 року представник позивача звернувся до Міністерства освіти і науки України із заявою про внесення змін до даних, що містяться в ЄДЕБО, щодо порушення позивачем послідовності здобуття освіти. Листом від 10.11.2025 року № 3/10061-25 Міністерство освіти і науки України відмовило у внесенні відповідних змін, зазначивши, що повторне зарахування означає повторне формування особою знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на тому самому рівні вищої освіти, що у термінах визначення послідовності здобуття освіти свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку, а тому у довідці правомірно зазначено «Ні, порушує».
Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу по суті, надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно з частинами першою - третьою статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах.
Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту» (далі - Закон № 2145-VIII) кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.
Відповідно до частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Згідно з пунктом 23 частини 1 статті 1 Закону № 2145-VIII рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 01.07.2014 № 1556-VII «Про вищу освіту» (далі - Закон № 1556-VII) підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень. Частиною другою цієї статті визначено, що здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою відповідної освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти.
Згідно з частиною другою статті 6 Закону № 1556-VII заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію. Відповідно до статті 40 Закону № 2145-VIII присудження відповідного освітнього ступеня та присвоєння відповідної кваліфікації підтверджується документом про освіту.
Отже, особа вважається такою, що здобула певний рівень вищої освіти, лише після успішного виконання відповідної освітньої програми, проходження атестації та отримання документа про вищу освіту. До моменту отримання такого документа особа не вважається такою, що здобула вищу освіту відповідного рівня.
Як встановлено судом, станом на дату формування довідки про здобувача освіти позивач мав лише атестат про повну загальну середню освіту (профільна середня освіта). Навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра, на яке позивача було зараховано у 2017 році, ним не завершено, диплом бакалавра позивач не отримав, оскільки був відрахований 01.03.2021 року. За таких обставин перший (бакалаврський) рівень вищої освіти позивачем не здобуто, а його останнім здобутим рівнем освіти залишається профільна середня освіта.
Відтак поточне навчання позивача за освітнім ступенем «Бакалавр» є здобуттям рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий ним рівень (профільна середня освіта), у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, а тому така послідовність здобуття освіти позивачем не порушується.
Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що повторне зарахування позивача свідчить про повторне формування ним знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на тому самому рівні вищої освіти і, як наслідок, про здобуття освіти в непослідовному порядку. Закон пов`язує послідовність здобуття освіти саме з рівнями здобутої освіти, факт здобуття яких підтверджується відповідним документом про освіту, а не із самим лише долученням особи до освітнього процесу. Оскільки диплом бакалавра позивачем не отримувався, що відповідачем не заперечується, відповідний рівень вищої освіти не може вважатися здобутим і враховуватися при визначенні послідовності.
Суд також зазначає, що доручення Міністра освіти і науки України від 31.05.2024 № 1/34-Д-24 та лист Міністерства освіти і науки України від 03.06.2024 № 1/9758-24, на які посилається відповідач, не є нормативно-правовими актами, мають лише рекомендаційний (роз`яснювальний) характер, спірних правовідносин не врегульовують і не можуть встановлювати нові правові норми всупереч вимогам закону.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.10.2025 у справі № 200/5372/24, згідно з якою продовження навчання за бакалаврським рівнем особою, яка має лише повну загальну середню освіту та жоден документ про вищу освіту раніше не отримувала, не може вважатись повторним здобуттям вищої освіти й, незалежно від тривалості та перерв у навчанні, не порушує послідовність здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»; особа вважається такою, що отримала вищу освіту, з моменту отримання нею документа про вищу освіту. Подібних висновків Верховний Суд дійшов також у постановах від 07.11.2025 у справі № 160/31314/24, від 11.11.2025 у справі № 280/11497/24, від 12.11.2025 у справі № 620/16629/24, від 14.11.2025 у справі № 160/30918/24, від 25.11.2025 у справі № 160/34591/24 та від 26.11.2025 у справі № 160/29658/24.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд враховує, що довідка про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти передбачена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, а форму такої довідки визначено додатком 9 до цього Порядку. Отже, зазначена довідка не впливає безпосередньо на здобуття позивачем освіти, а має значення для вирішення питання про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури. Ані наведена норма, ані Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, не містять застережень щодо осіб, які повторно вступили на навчання для здобуття рівня освіти, вищого за раніше здобутий. За таких обставин суд не вбачає підстав для зазначення у довідці позивача про порушення ним послідовності здобуття освіти.
Щодо належного відповідача у справі суд зазначає таке. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 74 Закону № 2145-VIII у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти. Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових; власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Згідно з пунктом 5 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 № 620, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.10.2018 за № 1132/32584, розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, а технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО. Саме Міністерство освіти і науки України як розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, встановлює алгоритм формування довідок та має повний доступ і технічну можливість забезпечити формування довідки з дотриманням вимог законодавства.
З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що внесення відомостей про здобувачів освіти належить виключно до компетенції суб`єктів освітньої діяльності, а на Міністерство покладено лише організаційні та контролюючі функції, суд відхиляє, оскільки спірний запис про порушення послідовності здобуття освіти формується у довідці автоматично за встановленим Міністерством алгоритмом, а не вноситься закладом освіти. Отже, саме Міністерство освіти і науки України є належним відповідачем у справі.
З огляду на встановлені судом обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини належним способом захисту порушених прав позивача у цій справі є визнання протиправними дій МОН України щодо внесення до ЄДЕБО відомостей про порушення позивачем послідовності здобуття освіти та зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до цих даних з відображенням інформації про її непорушення.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.
Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач як суб`єкт владних повноважень правомірності відмови у внесенні змін до відомостей ЄДЕБО належними доказами не довів.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 968 грн 96 коп. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо порушення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2. ст.10 Закону України «Про освіту»» зазначення «Ні, порушує».
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо непорушення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2. ст.10 Закону України «Про освіту»» зазначити «Так, не порушує».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135, код ЄДРПОУ 38621185) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова