| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9728/21 Суддя (судді) першої інстанції: Т.В. Смішлива

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський млин» до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шевченківський млин" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області та Державної податкової служби України, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2262539/43392671 від 24 грудня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 03 листопада 2020 року, а також зобов`язати ДПС України зареєструвати зазначену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Комісії № 2262539/43392671 від 24 грудня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 03 листопада 2020 року; зобов`язано ДПС України зареєструвати складену позивачем податкову накладну № 3 від 03 листопада 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її направлення електронними засобами зв`язку. Ухвалюючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення Комісії не містить конкретної інформації щодо причин та підстав його прийняття, а квитанція про зупинення реєстрації не містить чіткого переліку документів, необхідних для реєстрації; контролюючий орган на стадії реєстрації не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій на предмет їх реальності; обов`язок доведення правомірності рішення покладено на відповідача, який його не виконав.
Не погодившись із зазначеним рішенням, Головне управління ДПС у Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи, а також на ненадання платником податку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, зокрема первинних документів щодо постачання (придбання), зберігання та транспортування товару. На підтвердження зазначеного доводу апелянт, зокрема, вказує на те, що у товарно-транспортній накладній зазначено перевезення вантажу вагою, яка перевищує передбачену технічними характеристиками відповідного автомобіля, що, на його думку, ставить під сумнів реальність господарської операції. Крім того, апелянт зазначає про відсутність у контролюючого органу дискреційних повноважень у спірних правовідносинах, посилаючись на абзац дев`ятий пункту 9 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (у редакції наказу від 12 січня 2023 року № 19), відповідно до якого у разі ненадання платником після надіслання Повідомлення додаткових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів встановила, що 02 липня 2020 року позивач як постачальник уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудком" (покупець, ідентифікаційний код 40982829) договір поставки № 4600047332, за умовами якого зобов`язався поставити борошно пшеничне вищого та першого ґатунку. 03 листопада 2020 року позивач відвантажив покупцю борошно пшеничне вищого ґатунку в кількості 21 тонна загальною вартістю 216 216,00 грн (у тому числі податок на додану вартість 36 036,00 грн), що підтверджується видатковою накладною № РН-0000455 від 03 листопада 2020 року та товарно-транспортною накладною № 0000000455 від 03 листопада 2020 року.
На дату виникнення податкових зобов`язань позивач склав податкову накладну № 3 від 03 листопада 2020 року на суму 216 216,00 грн (у тому числі ПДВ 36 036,00 грн) і 16 листопада 2020 року направив її засобами телекомунікаційного зв`язку на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних. Квитанцією № 9302789607 від 16 листопада 2020 року реєстрацію податкової накладної зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України з тих підстав, що коди УКТ ЗЕД/ДКПП товару (борошно, 1101) відсутні в Таблиці даних платника податку як товар, що на постійній основі постачається, а обсяг його постачання дорівнює або перевищує величину залишку, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.
Позивач скористався правом на надання пояснень і 30 листопада 2020 року направив контролюючому органу повідомлення Вих. № 112/11 з письмовими поясненнями та копіями документів, зокрема договорів поставки зерна з постачальниками, видаткових і товарно-транспортних накладних, банківських виписок, договору оренди комплексу будівель та споруд, договорів оренди обладнання та транспортних засобів, штатного розпису і сертифіката на систему управління безпечністю харчових продуктів ДСТУ ISO 22000:2019.
Рішенням Комісії № 2262539/43392671 від 24 грудня 2020 року позивачу відмовлено в реєстрації податкової накладної № 3 від 03 листопада 2020 року з підстав ненадання платником письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію якої зупинено. У графі "Додаткова інформація" зазначено, що підприємство та/або контрагент задіяні у проведенні ризикових операцій, а у товарно-транспортній накладній зазначено перевезення вантажу вагою більше, ніж передбачено технічними характеристиками автомобіля. За результатами розгляду скарги позивача ДПС України рішенням № 2713/43392671/2 від 20 січня 2021 року залишила скаргу без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня – без змін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін, а згідно з пунктом 201.16 цієї статті реєстрація податкової накладної може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. 
На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – Порядок № 1165), пунктом 11 якого передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації зазначаються номер і дата складення податкової накладної, критерій ризиковості з розрахованим показником та пропозиція щодо надання платником пояснень і копій документів, необхідних для розгляду питання про реєстрацію.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію або відмову в реєстрації визначено Порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі – Порядок № 520), за пунктами 4 і 5 якого платник має право подати копії документів та письмові пояснення, причому передбачений перелік документів не є вичерпним, а згідно з пунктом 11 цього Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації в разі ненадання платником письмових пояснень та/або копій документів, та/або надання документів, складених із порушенням законодавства.
Щодо посилання апелянта на абзац дев`ятий пункту 9 Порядку № 520 в редакції наказу від 12 січня 2023 року № 19 колегія суддів зазначає таке. 
Спірні правовідносини виникли у листопаді – грудні 2020 року, тобто до набрання чинності зазначеними змінами, а тому до них застосовується редакція Порядку № 520, чинна на час зупинення реєстрації та прийняття оскаржуваного рішення. Запроваджена з 08 березня 2023 року процедура надіслання платнику Повідомлення (додаток 2 до Порядку № 520) з конкретизованим переліком додаткових документів у цій справі не застосовувалася: контролюючий орган такого Повідомлення позивачу не надсилав, обмежившись квитанцією про зупинення реєстрації. А отже, апелянт не вправі обґрунтовувати правомірність відмови нормою, яка на час виникнення спірних правовідносин не діяла і фактично не застосовувалася.
Доводи апелянта про ненадання платником документів спростовуються матеріалами справи. 30 листопада 2020 року позивач направив контролюючому органу пояснення Вих. № 112/11 разом з копіями договорів поставки зерна, видаткових і товарно-транспортних накладних, банківських виписок, договорів оренди комплексу будівель, обладнання та транспортних засобів, штатного розпису і сертифіката відповідності продукції. Натомість оскаржуване рішення Комісії містить лише загальне твердження про ненадання документів, без зазначення, який саме документ не надано і в чому полягає його недолік.
У постанові від 29 жовтня 2025 року у справі № 140/6679/22 Верховний Суд зазначив: "при зупиненні реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, контролюючий орган має чітко зазначити конкретний вид критерію ризиковості платника податку та навести у розрізі визначеного критерію перелік документів, надання яких дасть можливість прийняти податкову накладну до реєстрації". У цій же постанові Верховний Суд наголосив, що покликання на ненадання платником копій документів "за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що документи, подані позивачем є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, вказує на наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення".
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 140/14282/20, у якій Суд зазначив, що рішення, яке "містить лише загальне твердження про їх ненадання, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, які, на думку комісії, не надані", не містить чіткої підстави його прийняття, що свідчить про необґрунтованість такого рішення. Таким чином, оскаржуване рішення Комісії не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії, закріпленим у пункті 3 частини другої статті 2 КАС України.
Предметом розгляду у цій справі є виключно правомірність зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність господарських операцій позивача. У постанові від 17 травня 2023 року у справі № 140/14282/20 Верховний Суд вказав, що, приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, "контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності", оскільки змістовна оцінка таких операцій можлива лише за результатами податкової перевірки. А отже, доводи апелянта, що зводяться до сумнівів у реальності операції, зокрема щодо ваги вантажу в товарно-транспортній накладній, не можуть бути підставою для відмови в реєстрації податкової накладної на цій стадії.
Довід апелянта про неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи є загальним і не знайшов підтвердження. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та надав оцінку наявним доказам.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Всупереч наведеним вимогам відповідачі правомірності оскаржуваного рішення не довели.
Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту колегія суддів зазначає таке. Згідно з пунктом 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, у разі надходження до контролюючого органу рішення суду про реєстрацію податкової накладної датою реєстрації вважається день, зазначений у рішенні суду, або день набрання ним законної сили. У постанові від 17 травня 2023 року у справі № 140/14282/20 Верховний Суд виснував, що зобов`язання зареєструвати податкову накладну датою її фактичного надходження "є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права". А отже, обраний судом першої інстанції спосіб захисту – зобов`язання зареєструвати податкову накладну днем її направлення на реєстрацію – відповідає сталій практиці Верховного Суду і є належним.
Таким чином, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав правильну правову оцінку спірним правовідносинам і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
Є.Д. Кравченко

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)