Справа № 199/8506/21
(1-кп/199/65/26) 
ВИРОК 
іменем України

21.08.2026 м. Дніпро 
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 42021042010000104 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2021, відносно:
ОСОБА_3 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті м. Лозова, Харківської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, перебуваючого у цивільному шлюбі, має на утриманні матір, яка є особою з інвалідністю та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , наразі утримується у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», раніше неодноразово судимого:
- 29.04.2015 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 03.04.2018 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 15.11.2018 Лозівським міськрайонним судом Харківської області на підставі ч.5 ст.72 КК України, звільнений з залу суду у зв`язку з відбуттям строку покарання. 
- 29.05.2019 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. На підставі ч.5 ст.72 КК України з 23.04.2019 зарахований строк відбуття покарання попереднього ув`язнення. 23.10.2019 звільнився з Диканівської ВК № 12 Харківській області по відбуттю строку покарання.
-11.01.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.2 ст.185, ч. 4 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
-04.03.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. 18.03.2021 звільнився з Солонянської ВК №21 по відбуттю строку покарання.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.185 КК України, 

учасники судового провадження:
прокурор – ОСОБА_5 
обвинувачений – ОСОБА_3 
захисник – ОСОБА_6 
В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, останній раз 04.03.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та звільнившись з місць позбавлення волі 18.03.2021 вчинив нове кримінальне правопорушення.
Так, 22.04.2021, близько 10 години 53 хвилин, ОСОБА_3 прийшов до приміщення магазину «Щедрик», за адресою: місто Дніпро, проспект Мануйлівський, будинок 7, з метою здійснення покупок.
В той же день та час, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні магазину «Щедрик», який розташований за вищевказаною адресою, на прилавку помітив мобільний телефон марки «Xiaomi «MI 10T Lite 5G», який визначив для себе об`єктом злочинного посягання. 
В цей час, у ОСОБА_3 , раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме мобільного телефону «Xiaomi «MI 10T Lite 5G», який належав потерпілій ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, ОСОБА_3 , 22.04.2021, близько 10 години 54 хвилин, знаходячись в приміщені магазину «Щедрик», за адресою: місто Дніпро, проспект Мануйлівський будинок 7, діючи умисно, скориставшись відсутністю поруч продавця та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав з прилавку вказаного магазину, мобільний телефон «Xiaomi «MI 10T Lite 5G», та поклав його до правої кишені вдягнутої на ньому куртки. 
Після чого, ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 7975 гривень 75 копійок.
Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України (редакції станом на 22.04.2021.)

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , у суді. 
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення повідомив, що дійсно 22.04.2021, близько 10 години 54 хвилин години за адресою місто Дніпро, проспект Мануйлівський будинок 7, в магазині «Щедрик» викрав з прилавку магазину, мобільний телефон «Xiaomi «MI 10T Lite 5G».
В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження, кожен окремо, правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. 
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно. (редакції ч.2 ст. 185 КК України станом на 22.04.2021.)

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд відносить визнання вини та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання. 
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення.

4.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому  ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим  ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину в редакції ч.2 ст. 185 КК України станом на 22.04.2021, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, за місцем проживання скарг не надходило, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше неодноразово судимий, має на утриманні неповнолітню дитину та матір, яка є особою з інвалідністю 2 групи.
Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:
вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі; позицію потерпілої яка просила призначити покарання на розсуд суду, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили призначити мінімально можливе покарання, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, із реальним його відбуванням.
Тому, саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання, при цьому, суд враховує схильність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки будучи раніше засудженим за корисливі кримінальні правопорушення, звільнившись з місць позбавлення волі 18.03.2021 він відразу вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за даним вироком, що вказує на систематичність його злочинних дій.
Тому, саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3  та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому призначення покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75,76 КК України, не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню  ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.
5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України. 
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України (в ред. станом на 22.04.2021) і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 150 гривень.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: 
-Чек від 26.12.2020 на придбання мобільного телефону «Xiaomi «MI 10T Lite 5G» на суму 9499 гривень, DVD-R диск – зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-Коробку від мобільного телефону «Xiaomi «MI 10T Lite 5G» що зберігається на підставі розписки у потерпілої ОСОБА_7 – залишити за належністю останній.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, – з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського 
районного суду м. Дніпра        ОСОБА_8