Справа № 931/459/26
Провадження № 2/931/411/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

10 серпня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області
у складі: головуючого - судді Приходай Т.О., 
за участю: секретаря судового засідання - Гупалик А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

10.06.2026 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свій позов мотивує тим, що 31.01.2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, на суму 30700 грн.
Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 06.04.2026 року становить 33360,77 грн.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 33360,77 грн та судові витрати у справі в сумі 2662,40 грн сплаченого судового збору.
Ухвалою судді від 17.06.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.
У судове засідання представник позивача не з`явився, одночасно з позовом подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України за його зареєстрованим місцем проживання судовою повісткою, що повернулась суду з відміткою пошти "адреса відсутній". Про поважні причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло.
Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову таких підстав.
Судом встановлено, що 31.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "Універсал Банк" з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. В анкеті-заяві позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні і встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку.
У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідний з тим, що ця заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.
Згідно з п. 3 анкети-заяви відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. 
Підписанням зазначеної анкети-заяви, відповідач, як зазначено у цій заяві, підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу, надана ним інформація є правдивою, та засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (ЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Відповідач погодився з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг «Мonobank», з підписанням якого в Мобільному додатку договір набуває чинність (а.с. 33).
До Анкети-заяви Банком було долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, паспорт споживчого кредиту та тарифи чорної картки monobank (а.с. 37-48).
Відповідно до паспорту споживчого кредиту чорної картки monobank, сума кредиту становить від 0 до 500000 грн (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку), пільгова процентна ставка 0,00001%, базова процентна ставка - 3,1% в місяць (37,2 % річних), при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості, що становить 6,2% у місяць, реальна річна процентна ставка - 44,26, а також застосовуються штрафні санкції.
Банк свої зобов`язання згідно з укладеним договором виконав, на підставі вказаного кредитного договору було відкрито рахунок та ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 зі встановленим кредитним лімітом, який станом на 21.05.2025 року становить 30700 грн, відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконував в частині повернення отриманих коштів, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості.
Так, згідно з розрахунком заборгованості банку за договором № б/н від 31.01.2019 року станом на 06.04.2026 року у позичальника ОСОБА_1 утворилась заборгованість в сумі 33360,77 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 32985,77 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн, заборгованість за пенею - 375,00 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн (а.с. 14-23, 25-32).
Відповідно до пояснення до виписки про рух коштів вбачається, що 30700 грн - це використаний позичальником ліміт, а 2660,77 грн - сума овердрафту (мінус по картці) також використаний позичальником (а.с. 24).
З метою стягнення коштів за вказаним кредитним договором у примусовому порядку позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України).
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 1069 ЦК).
У силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.  Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг 31.01.2019 року звернувся до АТ "Універсал Банк", у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, отримав кредитну карту із встановленим кредитним лімітом, що змінювався, та відкрив розрахунковий рахунок. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою цифрового власноручного підпису на екрані власного смартфону у мобільному застосунку мonobank.
Як вбачається із матеріалів справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу можливість користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на підставі договору, укладеного між ними в електронній формі.
Факт користування відповідачем ОСОБА_1 кредитними коштами знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, зокрема, у виписці по кредиту за період з 31.01.2019 по 01.12.2025 (а.с. 25-32).
Однак, відповідач належним чином взяті на себе обов`язки за договором про надання банківських послуг не виконав, чим допустив заборгованість перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 32985,77 грн.
Відповідач доказів на спростування доводів позивача про наявність заборгованості за тілом кредиту суду не надав.
Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ « Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 32985,77 грн. заборгованості, що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
Що стосується вимоги про стягнення неустойки у вигляді пені в розмірі 375 грн, що нарахована починаючи з 01.10.2025 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, позаяк на даний час в Україні діє воєнний стан, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені).
Згідно з розрахунком позивача, останнім пеня за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором від 31.01.2019 року нарахована в розмірі 375,00 грн.
З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2632,58 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 77, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 207, 509, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054, п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 в користь акціонерного товариства «Універсал Банк» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Оленівська, 23, код ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за кредитним договором б/н від 31.01.2019 року в сумі 32985 (тридцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн 77 коп., що становить загальний залишок заборгованості за тілом кредиту, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2632 (дві тисячі шістсот тридцять дві) грн 58 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Приходай