ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1082/22 Суддя (судді) першої інстанції: Паламар П.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
суддя-доповідач Говорун О.В.,
судді: Попової О.Г., Чуприна О.В.

Секретар судового засідання Дімінська О.О.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перше травня комбікормовий завод».
Відповідач - Головне управління ДПС у Черкаській області.

Особа, яка подала апеляційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перше травня комбікормовий завод».
Оскаржуване судове рішення - рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.03.2026.
Повне рішення складено 12.03.2026.

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Перше травня комбікормовий завод» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.09.2021 №7349/2300070410 на суму 1445151 грн 00 коп., № 7350/2300070410 на суму 1416265 грн 00 коп., №7352/2300070410 на суму 217368 грн 00 коп.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.07.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду від 30.09.2025 касаційну скаргу ТОВ «Перше травня комбікормовий завод» задоволено частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що надані позивачем документи на підтвердження здійснення реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «НВП «Джерельце», ТОВ «Стриттранс-Україна», ТОВ «Онарк»», ТОВ «СГ Руна» не можуть вважатись належними та достатніми первинними документами, оскільки такі є формально складеними та не доводять фактичний продаж товарів, а тому не є підтвердженням реальності господарських операцій. Наведені контролюючим органом обставини щодо діяльності вказаних контрагентів позивача, згідно з даними податкового обліку, які містяться у базах даних ДПС України, в сукупності свідчать про безтоварність відображення господарських операцій з наведеними контрагентами, а також про формальне виготовлення первинних документів бухгалтерського обліку для підтвердження таких операцій. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи та досліджено докази.
Зокрема, апелянт вказує, що контролюючим органом не доведено належними та допустимими доказами нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами, тоді як надані позивачем первинні документи (договори, видаткові та товарно-транспортні накладні, платіжні доручення) підтверджують фактичне здійснення поставок товару та їх оплату, а висновки податкового органу ґрунтуються виключно на припущеннях і узагальненій податковій інформації щодо контрагентів, яка не має доказового значення. При цьому, з посиланням на відповідні правові висновки Верховного Суду, апелянт також зазначив, що порушення контрагентами податкового законодавства або відсутність у них ресурсів не можуть впливати на право позивача на формування податкового кредиту за відсутності доказів його обізнаності про можливі порушення, а також за відсутності встановленої недійсності відповідних правочинів, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Відповідачем до суду апеляційної інстанції був поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, позаяк вони суперечать фактичним обставинам справи та не підтверджують дійсної наявності здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, а отже і протиправності винесення контролюючих органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень згідно встановлених актом перевірки порушень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за податковою адресою ТОВ «Перше травня комбікормовий завод» було направлено запити ГУ ДПС у Черкаській області рекомендованими листами з повідомленням про вручення: від 18.07.2019 №21271/23-00-14-0214, від 02.09.2019 №300/23-00-05-0814, від 20.09.2019 №1597/23-00-05-0814, від 05.12.2019 №8408/23-00-05-0814, від 10.01.2020 №719/23-00-05-0814, від 10.04.2020 №8471/23-00-05-0814, від 24.11.2020 №28991/10/23-00-07-0415, від 27.01.2021 №959/6/23-00-07-0415, від 08.02.2021 №2526/6/23-00-07-0415 та від 31.03.2021 №6195/6/23-00-07-0415 «Про надання пояснень та їх документального підтвердження»:
1) від 18.07.2019 №21271/23-00-14-0214 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "СГ Руна" (код за ЄДРПОУ 41766542) за квітень 2019 року з придбання макухи соєвої на суму ПДВ 166666,67 грн в декларації за квітень 2019 року;
2) від 02.09.2019 №300/23-00-05-0814 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "СГ Руна" (код за ЄДРПОУ 41766542) за травень 2019 року з придбання олії соєвої на суму ПДВ 142840,93 грн в декларації за травень 2019 року;
3) від 20.09.2019 №1597/23-00-05-0814 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Агрофілдс" (код за ЄДРПОУ 42533729) за червень 2019 року з придбання шроту соняшникового на суму ПДВ 122282,76 грн в декларації за червень 2019 року;
4) від 05.12.2019 №8408/23-00-05-0814 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Агрофілдс" (код за ЄДРПОУ 42533729) за вересень 2019 року з придбання шроту соняшникового на суму ПДВ 251408,48 грн в декларації за вересень 2019 року;
5) від 10.01.2020 №719/23-00-05-0814 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Агрофілдс" (код за ЄДРПОУ 42533729) за жовтень 2019 року з придбання шроту соняшникового на суму ПДВ 117365,73 грн в декларації за жовтень 2019 року;
6) від 10.04.2020 №8471/23-00-05-0814 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Приватна олійня" (код за ЄДРПОУ 42533729) за лютий 2020 року з придбання шроту соняшникового на суму ПДВ 355554,59 грн в декларації за лютий 2020 року;
7) від 24.11.2020 №28991/10/23-00-07-0415 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з TOB "Онарк" (код за ЄДРПОУ 42334158) за вересень 2020 року з придбання жита на суму ПДВ 217368 грн в декларації за вересень 2020 року;
8) від 27.01.2021 №959/6/23-00-07-0415 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Екстенд" (код за ЄДРПОУ 41552358) за листопад 2020 року з придбання макухи соєвої на суму ПДВ 107573,33 грн в декларації за листопад 2020 року;
9) від 08.02.2021 №2526/6/23-00-07-0415 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Зернова група Київ" (код за ЄДРПОУ 40154425) за грудень 2020 року з придбання кукурудзи 3 класу на суму ПДВ 239376 грн в декларації за грудень 2020 року;
10) від 31.03.2021 №6195/6/23-00-07-0415 про надання інформації (пояснення та їх документального підтвердження) стосовно даних податкового кредиту по взаємовідносинах з:
- TOB "НВП " Джерельце " (код ЄДРПОУ 42922379) у лютому 2020 року з придбання шроту соняшникового на загальну суму ПДВ 355554,59 грн в декларації за лютий 2020 року на суму ПДВ 355554,59 грн та показників фінансової звітності за 2020 рік та відповідно фінансового результату до оподаткування декларації з податку на прибуток за 2020 рік;
- ТОВ "Зернова група Київ" (код ЄДРПОУ 40154425) у грудні 2020 року з придбання кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 р. на загальну суму ПДВ 239376 грн в декларації за грудні 2020 року на суму ПДВ 239376 грн та показників фінансової звітності за 2020 рік та відповідно фінансового результату до оподаткування декларації з податку на прибуток за 2020 рік;
- TOB "Онарк" (код ЄДРПОУ 42334158) у вересні 2020 року з придбання жита 2,4 класу на загальну суму ПДВ 217368 грн. в декларації за вересень 2020 року на суму ПДВ 217368 грн. та показників фінансової звітності за 2020 рік та відповідно фінансового результату до оподаткування декларації з податку на прибуток за 2020 рік;
- ТОВ "СГ Руна" (код ЄДРПОУ 41766542) у квітні 2019 року з придбання олії соєвої на загальну суму ПДВ 166666,67 грн в декларації за квітень 2019 року на суму ПДВ 166666,67 грн та показників фінансової звітності за 2019 рік та відповідно фінансового результату до оподаткування декларації з податку на прибуток за 2019 рік;
- ТОВ "Стриттранс-Україна" (код ЄДРПОУ 42533729) у жовтні 2019 року з придбання шроту соняшникового на загальну суму ПДВ 117365,73 грн. в декларації за жовтень 2019 року на суму ПДВ 117365,73 грн. та показників фінансової звітності за 2019 рік та відповідно фінансового результату до оподаткування декларації з податку на прибуток за 2019 рік;
- ТОВ "Екстенд" (код ЄДРПОУ 41552358) у листопаді 2020 року з придбання макухи соєвої на загальну суму ПДВ 107573,33 грн. в декларації за листопад 2020 року на суму ПДВ 107573,33 грн. та показників фінансової звітності за 2020 рік та відповідно фінансового результату до оподаткування декларації з податку на прибуток за 2020 рік;
На вказані запити ГУ ДПС у Черкаській області позивачем було надано відповіді від 23.09.2019 №156 (вх. від 26.09.2019 №1890/10), від 23.12.2019 №187 (вх. від 27.01.2020 №1778/10), від 25.03.2020 №45 (вх. від 27.04.2020 №8491/10), від 26.07.2020 №216 (вх. від 05.08.2020 №14938/10), від 07.12.2020 №216 (вх. від 10.12.2020 №23988/10) з копіями первинних документів.
Вважаючи, що на вказані запити позивачем надано документальне підтвердження не в повному обсязі, відповідачем на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України прийнято наказ від 05.08.2021 №1653-п, яким призначена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше травня комбікормовий завод" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "НВП " Джерельце " (код за ЄДРПОУ 42922379) за лютий 2020 року, з ТОВ " Стриттранс-Україна" (код за ЄДРПОУ 42533729) за червень, вересень, жовтень 2019 року, з ТОВ "Зернова група Київ" (код за ЄДРПОУ 40154425) за грудень 2020 року, з TOB "Онарк" (код за ЄДРПОУ 42334158) за вересень 2020 року, з ТОВ "СГ Руна" (код за ЄДРПОУ 41766542) за квітень, травень 2019 року, з ТОВ "Екстенд" (код за ЄДРПОУ 41552358) за листопад 2020 року та їх відображення в показниках фінансової звітності та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства за 2019 та 2020 роки.
Копію наказу та направлення на проведення перевірки від 05.08.2021 №1847/23-00-07-0404 та №1848/23-00-07-0404 вручено 06.08.2021 головному бухгалтеру ТОВ «Перше травня комбікормовий завод» Кулинич Людмилі Яківні.
За результатами проведення вказаної перевірки відповідачем складено акт від 28.08.2021 № 5898/23-00-07-0405/36330229 згідно з яким встановлені наступні порушення:
- вимог пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 5П (С)БО 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 року за №85/4306, п. 5, п. 7, п. 21 ПС(Б)0 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 грудня 1999 року за №860/4153, п.3.10 наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року №433 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення ферм фінансової звітності", в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1236138 грн, в т.ч. за 2019 рік на суму 720508 грн, за 2020 рік на суму 515630 грн;
- вимог п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.1, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1156120 грн, в т.ч. за квітень 2019 року на суму 166667 грн, за травень 2019 року на суму 142841 грн., за червень 2019 року на суму 122283 грн, за вересень 2019 року на суму 251408 грн., за жовтень 2019 року на суму 117366 грн та лютий 2020 року на суму 355555 грн. та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації) за вересень 2020 року на суму 217368 грн.
На підставі акту перевірки від 28.08.2021 № 5898/23-00-07-0405/36330229, Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 24.09.2021:
- №7350/2300070410, яким збільшено суму податку на прибуток на загальну суму 1416265 грн, в т.ч. основного платежу на суму 1236138 грн та штрафних санкцій на суму 180127 грн;
- №7349/2300070410, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додане вартість на загальну суму 1445151 грн, в т.ч. основного платежу на суму 1156120 грн та штрафних санкцій на суму 289031 грн;
- №7352/2300070410, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на -додану вартість на 217368 грн.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).
Відповідно до п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п. 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є:
- прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
- дохід за договорами страхування, визначений згідно з підпунктом 141.1.2 пункту 141.1 статті 141 цього Кодексу;
- дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України;
- дохід суб`єктів, які здійснюють випуск та проведення лотерей, підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.8 статті 141 цього Кодексу;
- дохід операторів, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), крім доходу, отриманого від азартних ігор з використанням гральних автоматів, зменшеного на суму виплачених виплат гравцю, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.5 статті 141 цього Кодексу.
Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку,
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
За п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст.198 ПК України).
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).
До обов`язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в п.201.1 ст. 201 ПК України, законодавець відносить: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПКУ, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг - податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон № 996-ХIV) визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.
Відповідно до ст. 1 Закону №996-ХIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
За змістом ст. 9 Закону №996-ХIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно із положеннями ч. 3 вказаної статті, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.
Отже, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.
При цьому, первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Згідно з п.п. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.
Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження віднесення спірних сум до податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи в розумінні наведених норм законодавства, зі змісту яких вбачається реальний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків.
Сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі №815/253/16 зазначив, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які мають відображати реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, у вигляді виготовлення продукції, або подальшого збуту покупцям, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Відтак, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю, що узгоджується із правовим висновком викладеним Верховним Судом у постанові від 13.01.2021 у справі №810/1811/17.
Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основний вид діяльності позивача - виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах. Інші - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; неспеціалізована оптова торгівля; технічні випробування та дослідження.
ТОВ «НВП «Джерельце», ТОВ «Стриттранс-Україна», ТОВ «Онарк», ТОВ «СГ Руна» за укладеними договорами поставки з позивачем було поставлено: олію соєву, шрот соняшниковий, жито 2-го та 4-го класу.
На підтвердження використання поставленого товару в господарській діяльності з метою виробництва готової продукції, позивачем були надані:
журнали по приходу сировини, добавок; журнали поступаючої сировини; журнали біохімічних досліджень кормів, комбікормів, та комбікормової сировини; звіти про використання сировини і вироблення готової продукції.
В той же час, відповідачем не доведено, що поставлений позивачу товар не був та/або не міг бути використаний позивачем в господарській діяльності пов`язаної з основним видом діяльності позивача - виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах. 
Колегія суддів констатує, що надані позивачем первинні документи (договори, видаткові та товарно-транспортні накладні, платіжні доручення) оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, і в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій, а також підтверджують рух активів (коштів) між учасниками господарських операцій.
Судовою колегію враховано, що позивачем до додаткових пояснень від 22.10.2025 були додані платіжні доручення на підтвердження здійснення позивачем розрахунків за договорами поставки з його контрагентами. В свою чергу, відповідачем не доведено наявність кредиторської заборгованості позивача перед його контрагентами за спірними господарськими операціями.
Договір поставки №ПТКЗ 361/2019 від 22.04.2019, укладений між позивачем та СГ «Руна», а також складені сторонами на виконання цього договору видаткові накладні підписані від позивача його директором - Єфимовою Оленою Юріївною.
Будь-яких документів підписаних ОСОБА_1, який відповідно до інформації яка міститься в акті перевірки є засновником та керівником ТОВ СГ «Руна» та відносно якого згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників ДПС України про суми виплачених доходів значиться повідомлення про смерть, номер закритий з І кварталу 2019 року, відповідачем надано не було.
Також відповідачем не доведено, що станом на дату підписання договору №ПТКЗ 361/2019 від 22.04.2019, укладений між позивачем та СГ «Руна», ОСОБА_1 був керівником ТОВ СГ «Руна».
Зазначена податковим органом інформація в акті перевірки щодо ОСОБА_1 , зокрема те, що він був засновником та керівником іншою юридичної особи, державна реєстрація якої відбулась після дати його смерті не може свідчити про недоброчесність позивача, маніпулювання та підміну документів.
Колегія суддів вказує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування витрат за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують здійснення господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, є неповними, недостовірними та/або суперечливими.
Контролюючим органом не надано належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його контрагентів станом на дату здійснення спірних господарських операцій, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення таких операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети), наміру одержати економічний ефект та відсутність такого ефекту від спірних господарських операцій.
На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як суб`єкти господарюванню, не була встановлена їх відповідність критеріям ризиковості платника податку, свідоцтва платника ПДВ анульовані не були.
Також, відповідачем не було надано документів на підтвердження зупинення реєстрації податкових накладних, виписаних позивачу його контрагентами.
Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналізуючи зміст акту перевірки та погоджуючись із доводам контролюючого органу щодо нереальності здійснення позивачем усіх господарських операцій із контрагентами позивача у зв`язку, зокрема, із неможливістю встановлення джерела походження товару та відстеження повного ланцюга постачання товарів за періоди, що перевірялись, судом першої інстанції не було враховано того факту, що відповідачем не проведено відповідного аналізу у розрізі кожної господарської операції, дати договору та поставки, предмету поставки (товару чи робіт/послуг), періоду їх виконання та оформлення відповідних бухгалтерських документів; не наведено причинно-наслідкового зв`язку між фактами порушення податкової дисципліни контрагентами контрагентів позивача з розрізі періодів та дат, кожного договору та його предмету.
При цьому, відповідачем не заперечується, що ним самостійно проведено аналіз господарської діяльності різних суб`єктів господарювання та вибудовано ймовірний ланцюг постачання. Разом з тим, що такі дані отримано відповідачем з власних податкових баз без проведення перевірок безпосередніх контрагентів позивача.
Колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства позивачем. Доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару позивачу, надано не було, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про протиправну або недобросовісну поведінку як позивача так і контрагентів, обізнаності та злагодженості дій між ними спрямованими на маніпулювання податковою звітністю.
Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема в постановах від 03.10.2019 у справі № 811/3223/14, від 16.04.2020 у справі № 810/3443/18, від 30.09.2021 у справі № 400/1986/19.
В контексті доводів відповідача щодо недостатньої кількості ресурсів у відповідних контрагентів позивача для здійснення господарських операцій згідно укладених договорів, колегія суддів вважає за необхідне також звернути увагу на висновок Верховного Суду, висловлений, зокрема, в постановах від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19, згідно з яким відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Вказане зумовлює безпідставність та необґрунтованість доводів контролюючого органу в цій частині, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції щодо вказаних обставин. 
Надаючи оцінку недолікам товарно-транспортних накладних, про які зазначає відповідач, апеляційним судом враховано висновки у постанові Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 160/10973/22 про те, що документи, обумовлені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом України, зокрема, товарно-транспортна накладена та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарів.
Разом з тим такими документами є, зокрема, відповідні договори, видаткові накладні, платіжні доручення. При цьому, колегія суддів зазначає, що товаро-транспортна накладна в сукупності з вказаними вище документами є додатковим доказом здійснення господарської операції між контрагентами в даних правовідносинах та додатково засвідчує реальність здійснення таких операцій між суб`єктами господарювання.
В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю, що узгоджується із правовим висновком викладеним Верховним Судом у постанові від 13.01.2021 у справі №810/1811/17.
Виходячи з умов укладених договорів поставки, поставка товару здійснювалась на умовах DAP правил Інкотермс - 2010, а саме постачальник зобов`язаний замовити і оплатити поставку (перевезення) товару до місця призначення (поставки).
Відтак, виходячи з погоджених сторонами умов поставки товару, саме на постачальника покладений обов`язок з замовлення та оплати всіх витрат, які пов`язані з доставкою товару покупцю, а отже, вочевидь позивач не міг бути залученим як до вибору перевізника, так і до оформлення перевізних документів, а отже не може нести негативні наслідки пов`язані із недоліками в оформленні відповідних товаро-транспортних документів.
В той же час, судовою колегію враховано, що відповідна графа товарно-транспортних накладних про фактичне отримання (прийняття) поставленого товару містить печатку позивача, а також дату прийняття та інформацію про особу, яка прийняла такий товар.
З приводу висновків суду першої інстанції щодо кримінального провадження №32019000000000036 від 05.06.2019, колегія суддів зазначає наступне.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області закрито кримінальне провадженні №32019000000000036 від 05.06.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205-1 КК України, з підставі абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.
За правилами ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Разом з тим, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, контролюючим органом на підтвердження доведення правомірності свого рішення будь-яких з наведених вище документів надано не було.
Як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 травня 2024 року у справі № 826/9244/16, «…лише вирок суду у кримінальній справі, який набрав законної сили, може встановлювати факти, що впливають на визначення податкових зобов`язань, і можуть бути використані податковим органом при наданні оцінки фінансово-господарським операціям платників податків...»
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.07.2022 (справа № 160/3364/19), Велика Палата підтвердила вже сформовану Верховним Судом правову позицію, яка зводиться до того, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Як було зазначено вище, кримінальне провадження було закрито у зв`язку з закінчення строку досудового розслідування. 
Лише сам факт реєстрації кримінального провадження, без ухвалення судом відповідних рішень за наслідками розгляду такого кримінального провадження, не може вважатись достатнім доказом здійснення позивачем нереальних господарських операцій з особою, яка є учасником кримінального провадження.
Враховуючи викладене вище в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалюючи оскаржуване рішення від 12.03.2026, Черкаський адміністративний суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною четвертою вказаної статті визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
У силу вимог ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір за подання позову до суду першої інстанції становив 24810 грн. Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду від 12.07.2022 склав 37215 грн. До суду касаційної інстанції розмір судового збору за подання касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції від 06.12.2022 становив 39696 грн.
Розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 (враховуючи подання апеляційної скарги через підсистему «Електронний суд») складає 29772 грн.
Оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перше травня комбікормовий завод» задоволено, а позов задоволений повністю, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягає стягненню витрати з оплати судового збору за подання апеляційних та касаційної скарг сума в розмірі 131493 грн (24810 грн + 37215 грн + 39696 грн + 29772).
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 322 КАС України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перше травня комбікормовий завод» задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 скасувати та ухвалити нове рішення.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.09.2021 №7349/2300070410, № 7350/2300070410, №7352/2300070410.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перше травня комбікормовий завод» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36330229), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (ЄДРПОУ 44131663), витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 131493 (сто тридцять одна тисяча чотириста дев`яносто три) гривні.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.
Повна постанова складена 06.07.2026.

Суддя-доповідач О.В. Говорун

Судді О.Г. Попова

О.В. Чуприна