Справа № 127/9400/26
Провадження № 2/127/2749/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2026   м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

 
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» суму заборгованості у розмірі 7722 грн., з яких 2000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4722 грн. – заборгованість за нарахованими процентами, 1000 грн. – заборгованість за штрафом, а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі Договору факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 року є новим кредитором за електронним Договором № 132239 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 06.09.2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , за яким у ОСОБА_1 виникла заборгованість. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу було надіслано відповідачу ОСОБА_1 на адресу її реєстраці ( АДРЕСА_1 ), однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, ні будь-якого іншого клопотання до суду подано не було, поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 
Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.05.2024 у справі № 755/4829/23, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомленням учасника справи. 
Також, Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2026 року було витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо надходження на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), грошових коштів у розмірі 2000 грн. 06.09.2019 року.
04.05.2026 року АТ КБ «Приватбанк» на адресу суду надіслано лист від 20.04.2026 року №20.1.0.0.0/7-260413/17712-БТ на виконання ухвали суду від 06.04.2026 року.
При цьому суд, з огляду на подання позивачем документів в електронній формі та їх значний обсяг, враховуючи зміст Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (зі змінами), з метою процесуальної економії, вважає за можливе розглядати (формувати та зберігати) справу у змішаній формі.
Так, відповідно до п.122 Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17серпня 2021 року №1845/0/15-21 (зі змінами), до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" , якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Правова позиція щодо застосування вказаних норм чинного законодавства викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
06.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 132239 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту (далі – Договір); Договір було підписано ОСОБА_1 електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором K860 06.09.2019 року 10:20:15.
Згідно з п. 1.1., 1.2, 1.3 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 2000 грн., строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка – 1,90% від суми позики за кожний день користвання позикою.
06.10.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір №99145 до Договору № 132239 про надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 06.09.2019 року, відповідно до умов якого продовжено строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2. Договору строку користування позикою (30 днів), встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів - не пізніше 06.10.2019 року, сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: процентна ставка становить 1,60% процентів від суми позики за кожен день користування позикою (584,00 процентів річних) у межах строку повернення позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору; Додатковий договір було підписано ОСОБА_1 електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором 06.10.2019 року 18:13:20.
06.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору № 132239 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 06.09.2019 року, відповідно до умов якого продовжено строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2. Договору строку користування позикою (30 днів), встановлено нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів - не пізніше 06.11.2019 року.
Як вбачається з повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №6593-ВП від 04.03.2026 року 06.09.2019 року було успішно здійснено переказ коштів на суму 2000 грн, маска картки НОМЕР_3 , код авторизації 205577, номер транзакції в системі WayForPay - Credit7-132239-1.
Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» від 20.04.2026 року №20.1.0.0.0/7-260413/17712-БТ, банком на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_4 , на яку 06.09.2019 року були зараховані кошти у розмірі 2000 грн.
Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за Договором.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за Договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за Договором у розмірі 7722 грн., з яких 2000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4722 грн. – заборгованість за нарахованими процентами, 1000 грн. – заборгованість за штрафом.
Однак, суд не погоджується з нарахованим позивачем розміром процентів, які становлять: (2000 грн. х 60 днів х 1,6%) = 1920 грн., а не 4722 грн. як заявлено позивачем. 
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Крім того, у постанові від 23 травня 2018 року по справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. 
Дійсно, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позовні вимоги про стягнення процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» не заявлялися, проте останнє не позбавлене можливості скористатися таким правом щодо відповідних періодів.
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Отже, 3 % річних, починаючи включно з 24 лютого 2022 року, та інфляційні втрати, починаючи включно з березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не підлягають стягненню з позичальника на користь позикодавця. 
Щодо штрафу. 
Позивачем пред`явлено до стягнення штраф у сумі 1000 грн. 
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
Однак, на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними.
Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово постановлювала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Отже, штраф у розмірі 1000 грн. не підлягає стягненню.
Щодо правонаступництва.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
16.11.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» було укладено Договір факторингу №ККЛУ-16112020, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором № 132239 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 06.09.2019 року.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. 
Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, а саме випливають з договору кредиту, встановив, що права позивача відповідачем ОСОБА_1 частково порушені, а тому вони підлягають частковому захисту, тобто позов підлягає частковому задоволенню та необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» заборгованість за Договором № 132239 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 06.09.2019 року у розмірі 3920 грн., з яких 2000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1920 грн. – заборгованість за нарахованими процентами.
Крім того, відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» судовий збір у розмірі 1357,82 грн. та 4080 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 51%).
Керуючись ст. 13, 81, 137, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, на підставі ст. 512, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» заборгованість за Договором № 132239 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 06.09.2019 року у розмірі 3920 грн. (три тисячі дев`ятсот двадцять гривень), з яких 2000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1920 грн. – заборгованість за нарахованими процентами.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» судовий збір у розмірі 1357,82 грн. та 4080 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Кредит - Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236).
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ). 

СУДДЯ: