ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2026 м. Дніпро
Справа № 904/1189/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Кошлі А.О., суддів: Стефанів Т.В., Кучеренко О.І.
за участі секретаря судового засідання: Ігнатенко Г.В.
представника позивача – Жінчин Б.А.
представника відповідача (апелянт) – Заєць П.Л.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026 (суддя Новікова Р.Г.) у справі № 904/1189/26
за позовом: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 )
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» (53860, Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Зеленодольськ, пр. Незалежності, буд. 9А; ідентифікаційний код юридичної особи 38888898)
про стягнення неустойки
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад змісту рішення господарського суду першої інстанції:
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» про стягнення пені у розмірі 392 175 грн 27 коп. та 7% штрафу у розмірі 212 808 грн 29 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання зі своєчасного виконання робіт на підставі договору підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 21.03.2025 № 122/4Д. Позивач зазначив, що строк виконання робіт за договором встановлений до 31.05.2025 включно, проте станом на вказану дату роботи не були завершені. Вартість робіт за договором (в редакції додаткової угоди від 15.04.2025 № 1) становила 3 040 118 грн 36 коп. (з ПДВ). На підставі пункту 13.5 договору позивач нарахував пеню за порушення строків завершення будівництва за період 01.06.2025– 07.10.2025 та 7% штраф за прострочення завершення будівництва понад тридцять днів.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026 позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» про стягнення пені у розмірі 392 175 грн 27 коп., 7% штрафу у розмірі 212 808 грн 29 коп. — задоволено частково. Зменшено розмір пені на 50% з 392 175 грн 27 коп. до 196 087 грн 64 коп. та розмір 7% штрафу на 50% з 212 808 грн 29 коп. до 106 404 грн 15 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» (ідентифікаційний код 38888898; місцезнаходження: 53860, Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Зеленодольськ, пр. Незалежності, буд. 9А) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) пеню у розмірі 196 087 грн 64 коп., 7% штрафу у розмірі 106 404 грн 15 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 259 грн 80 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та ТОВ «Строй ЮА» (підрядник) укладено договір підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 21.03.2025 № 122/4Д, за умовами якого підрядник зобов`язався виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації та виконання будівельних робіт по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 222». Строки виконання робіт визначені Календарним графіком виконання робіт (додаток 4) та встановлені до 31.05.2025 включно. Датою закінчення робіт за договором вважається дата підписання акту готовності об`єкту до експлуатації.
Суд першої інстанції встановив, що відповідач виконав роботи І етапу (розробка проектно-кошторисної документації) на суму 59 760 грн з ПДВ за актом здачі-приймання № 1ПКД від 09.04.2025, а роботи ІІ етапу (будівельні роботи) — на суму 1 148 773 грн 32 коп. за актом від 24.05.2025 № 1 та на суму 1 784 511 грн 48 коп. за актом від 08.10.2025 № 2. Згідно з актом готовності об`єкта до експлуатації від 18.12.2025 будівельні роботи закінчені у жовтні 2025 року. Таким чином, має місце прострочення строків завершення будівництва за договором у період 01.06.2025– 07.10.2025, що є підставою для нарахування пені у розмірі 0,1% договірної ціни за кожен день прострочення та штрафу у розмірі 7% вартості за прострочення понад 30 днів відповідно до п. 13.5 договору. Суд перевірив розрахунки позивача та визнав їх арифметично правильними.
Водночас суд першої інстанції, керуючись ст. 551 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки, врахувавши вчинення відповідачем дій, спрямованих на повне виконання робіт за договором, відсутність доказів завдання позивачу збитків у розмірі, співмірному із заявленою неустойкою, а також те, що відповідач під час виконання умов договору намагався діяти добросовісно. Суд зменшив розмір пені та штрафу на 50%.
Не погодившись із рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026, Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині встановлення підстав для застосування відповідальності у вигляді стягнення неустойки (пені і штрафних санкцій) та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до ТОВ «Строй ЮА» в повному обсязі. Також апелянт просить поновити строк для подання доказів, що не були подані до суду першої інстанції, та долучити їх до матеріалів справи.
Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 236 ГПК України щодо законності та обґрунтованості, оскільки судом не було надано належної оцінки низці суттєвих обставин, які мають значення для справи, не враховано особливостей правовідносин, що склались між сторонами, та не досліджено питання, чи діяли сторони в межах та із дотриманням взаємних прав і обов`язків, визначених умовами договору та законом.
Скаржник наполягає, що договір підряду за своєю правовою природою є двостороннім та взаємозобов`язуючим і створює не лише обов`язок підрядника збудувати об`єкт, а й кореспондуючий зустрічний обов`язок замовника створити належні умови для цього. Судом першої інстанції не було з`ясовано обставин щодо: належного сприяння замовника за договором підряду (ст. 850 ЦК України); виконання замовником зустрічних зобов`язань; наявності вини підрядника у простроченні; підстав для звільнення підрядника від відповідальності за умовами п. 13.2 та 13.13 договору та за законом.
Апелянт стверджує, що замовник не виконав належним чином свого контрзобов`язання за п. 4.2.1 та п. 8.1 договору щодо затвердження (погодження) проектної документації та передачі фронту робіт ІІ етапу. Зокрема, проектна документація була лише затверджена наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 202 від 14.04.2025 як «державним замовником», однак не була погоджена з військовим командуванням в зоні територіальної відповідальності якого перебувають фортифікаційні споруди, як того вимагає абзац 8 пункту 2 Постанови КМУ від 29.12.2023 № 1415 «Деякі питання підвищення обороноздатності держави на період воєнного стану в Україні». Скаржник посилається на лист-відповідь Адміністрації ДССТ № 518/5704 від 20.05.2026, який, на його думку, підтверджує, що Військова частина НОМЕР_1 як «державний замовник» та «військове командування в зоні територіальної відповідальності» — це різні суб`єкти, і проектна документація не пройшла належного зовнішнього погодження.
Крім того, апелянт зазначає, що замовником не було виконано обов`язку щодо передачі фронту робіт ІІ етапу за актом приймання-передачі, як це передбачено п. 4.2.1 та п. 8.1 договору у взаємозв`язку з п. 3.2.14 ДБН А.3.1-5-2016. Відповідач посилається на лист № 121 від 06.06.2025, яким він звертав увагу замовника на необхідність виконання зазначених зобов`язань.
Скаржник наголошує на ненаданні замовником належного сприяння підряднику за договором відповідно до ст. 850 ЦК України, що є окремою підставою для продовження строку виконання роботи та звільнення підрядника від відповідальності. Замовником не було забезпечено легітимного зовнішнього погодження проектної документації, не підготовлено та не надано безпечний фронт робіт, що в сукупності свідчить про прострочення кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України.
Апелянт посилається на настання форс-мажорних обставин, підтверджених висновком Рівненської торгово-промислової палати від 07.10.2025 № 56.01/406, згідно з яким з початку квітня 2025 року відбулося загострення воєнної ситуації на території Межівської територіальної громади Дніпропетровської області та Покровському районі Донецької області, що безпосередньо вплинуло на безпекову обстановку в межах населених пунктів, де ТОВ «Строй ЮА» виконувало будівельні роботи. Відстань до лінії фронту складала менше 10– 15 км. У період з 01.04.2025 по 31.05.2025 повітряна тривога оголошувалася 238 разів загальною тривалістю 881 годину 9 хвилин, а з урахуванням часу на повторну організацію робіт загальні втрати склали понад 50 календарних днів. Скаржник також посилається на несприятливі погодні умови, підтверджені листом Українського гідрометеорологічного центру від 09.07.2025.
Відповідач зазначає, що умовами договору (п. 4.3.7, п. 4.4.10) передбачено обов`язок підрядника забезпечити дотримання працівниками сигналів повітряної тривоги та безпечних умов праці, а п. 4.6 ДБН А.3.1-5-2016 містить імперативну вимогу про припинення робіт у разі виникнення небезпеки для життя та здоров`я людей. Підрядник діяв відповідно до цих вимог і не міг діяти інакше.
Апелянт наполягає на застосуванні п. 13.2 та п. 13.13 договору, згідно з якими підрядник не несе відповідальності за порушення строків виконання робіт, якщо доведе, що порушення сталося не з його вини, а також на застосуванні ст. 612, 613, 614, 617 ЦК України щодо звільнення від відповідальності. Скаржник посилається на принцип Contra Proferentem, оскільки текст договору підготовлений позивачем, та на постанову Об`єднаної палати КЦС ВС від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц.
Щодо зменшення неустойки апелянт зазначає, що хоча він вважає підстави для стягнення неустойки відсутніми взагалі, проте погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення неустойки через несправедливість умов договору та невідповідність заявлених сум реальним збиткам позивача. Водночас скаржник вважає, що суд не врахував повною мірою відсутність вини підрядника та наявність прострочення кредитора. Апелянт також зазначає, що між сторонами було укладено 53 договори підряду, а загальна сума заявлених позовів склала понад 35 мільйонів гривень, що свідчить про «штучне дроблення» та порушення принципу добросовісності з боку позивача.
Щодо долучення додаткових доказів апелянт зазначає, що він не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції з поважних причин: підприємство здійснює діяльність у м. Зеленодольськ та м. Кривий Ріг, які віднесені до переліку територій, де проводяться бойові дії; одночасно в провадженні суду перебувало 44 справи за однотипними позовами; лист-відповідь Адміністрації ДССТ отримано лише 25.05.2026, тобто після ухвалення рішення.
Позиція учасників справи, викладена у відзиві на апеляційну скаргу
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, згідно якого вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Щодо тверджень відповідача про невиконання позивачем обов`язків за договором, позивач зазначає, що на наступний день після укладення договору, з метою виконання вимог п. 8.1 договору, замовником було передано відповідачу об`єкт виконання робіт (будівельний майданчик), про що складено акт приймання-передачі об`єкта «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 222» від 22.03.2025. Будь-які зауваження з боку відповідача щодо переданого фронту робіт (будівельного майданчика) в акті приймання-передачі відсутні.
Щодо тверджень відповідача про неналежне погодження і затвердження проектної документації, позивач зазначає, що розроблена проектно-кошторисна документація та позитивний експертний звіт від 08.04.2025 № 273-Е-25/В передані замовнику відповідно до акту виконаних робіт від 09.04.2025 № 1ПКД, а 14.04.2025 проектна документація затверджена наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2025 № 202 у відповідності до п. 4.2.1 договору. Позивач посилається на Закон України «Про оборону України», Закон України «Про Державну спеціальну службу транспорту» та Положення про Військову частину НОМЕР_1 , затверджене наказом Голови Адміністрації ДССТ від 05.11.2024 № 429, згідно з якими Військова частина НОМЕР_1 є регіональним органом військового управління ДССТ, а командир Військової частини НОМЕР_1 є військовим командуванням, що має повноваження як на укладання договорів підряду на будівництво фортифікаційних споруд, так і на затвердження проектно-кошторисної та технічної документації.
Щодо тверджень відповідача про наявність обставин непереборної сили, позивач зазначає, що договір підряду укладено 20.03.2025, тобто під час триваючої 4-й рік широкомасштабної агресії Російської Федерації проти України, і відповідач був обізнаний як щодо наявності ризиків, так і щодо місця розташування об`єкта будівництва. Відповідно до п. 14.2 договору сторона зобов`язана не пізніше 5 робочих днів з моменту настання форс-мажорних обставин письмово повідомити про це іншу сторону, а згідно з п. 14.6 неповідомлення позбавляє права посилатись на ці обставини. Відповідач у встановлений строк з повідомленням про настання обставин непереборної сили не звертався, документів на підтвердження таких обставин не надавав. Висновок Рівненської ТПП від 07.10.2025 стосується наявності підстав для зміни умов договору, а не засвідчення форс-мажору; заяв про зміну умов (строків виконання робіт) від відповідача не надходило; звернення до ТПП відбулося лише 08.09.2025, тобто через 4 місяці після настання граничного строку виконання зобов`язань.
Щодо посилань відповідача на «штучне дроблення» договорів, позивач зазначає, що таке твердження є надуманим, нічим не обґрунтованим та на будь-яку увагу не заслуговує, оскільки дана справа стосується належного виконання конкретних зобов`язань за конкретним договором.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції під час перегляду справи
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05.06.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Кошля А.О., судді: Кучеренко О.І., Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026 по справі № 904/1189/26 залишено без руху. Надано апелянту строк для усунення недоліків — 5 днів з дня вручення ухвали, шляхом подання доказів сплати судового збору у розмірі 8 711,76 грн.
10.06.2026 апелянт подав заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026 по справі № 904/1189/26. Витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/1189/26. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 18.08.2026 о 10:00 годин.
Щодо поданого ТОВ «Строй ЮА» разом з апеляційною скаргою додаткового доказу - листа Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту №518/5704 від 20.05.2026 колегія суддів зазначає наступне.
Як убачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області у цій справі ухвалено 18.05.2026, тоді як лист Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту №518/5704 складено 20.05.2026 та, за твердженням самого апелянта, отримано ним 25.05.2026.
Отже, на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції зазначеного доказу не існувало.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, зокрема викладеної в постанові від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
За таких обставин, оскільки лист Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту №518/5704 від 20.05.2026 не існував на момент ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі, колегія суддів не вбачає передбачених частиною третьою статті 269 ГПК України правових підстав для прийняття його як додаткового доказу під час апеляційного перегляду справи та не враховує цей лист при перевірці законності й обґрунтованості оскаржуваного рішення.
25.06.2026 ТОВ «Строй ЮА» подало клопотання про застосування судом дискреційних повноважень щодо зменшення розміру неустойки, в якому просить зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій і пені на 99%, посилаючись на відсутність вини підрядника у простроченні, ненадання замовником належного сприяння, невиконання зустрічних зобов`язань, настання форс-мажорних обставин, а також на те, що неустойка має зберігати компенсаційний, а не каральний характер. Апелянт посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, постанову Об`єднаної палати КГС ВС від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, а також на ч. 4 ст. 17 Закону України від 09.01.2025 № 4196-IX щодо незастосування штрафу в розмірі 7% до виконавців державних контрактів з оборонних закупівель у період воєнного стану.
02.07.2026 ТОВ «Строй ЮА» подало уточнене клопотання про застосування судом дискреційних повноважень щодо зменшення розміру неустойки, в якому просить, у випадку якщо суд апеляційної інстанції не погодиться з аргументами апеляційної скарги щодо повного звільнення від відповідальності, зменшити розмір неустойки (пені й штрафу) до 6 049,87 грн, що становить 1% від загального розміру заявленої позивачем до стягнення неустойки. Апелянт повторює аргументи попереднього клопотання та додатково посилається на постанови Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 920/437/22, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, від 17.07.2024 у справі № 909/601/23.
18.08.2026 у судове засідання з`явилися представники сторін, які надали пояснення щодо доводів та вимог апеляційної скарги і заперечень на неї та виступили у судових дебатах.
За результатами розгляду справи 18.08.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені в апеляційному порядку
Між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» (далі - підрядник) укладений договір підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 21.03.2025 №122/4Д (далі - договір від 21.03.2025).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.4 договору від 21.03.2025 в порядку, строки та на умовах, визначених договором, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації та виконання будівельних робіт по об`єкту: «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №222» (далі – об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти виконані на умовах договору роботи та сплатити їх вартість. Код ДК 021:2015:45220000-5 - Інженерні та будівельні роботи. 
Роботи виконуються за етапами:
І етап – Проектування: виконання вишукувальних робіт (інженерно-геодезичні та інженерно-геологічні вишукування), розроблення проєктної документації стадії «Робочий проєкт» (у склад якого повинен входити Генеральний план), у тому числі проходження експертизи з отриманням позитивного експертного звіту та передача замовнику відповідно до Календарного графіку виконання робіт (додаток 4), що є невід`ємною частиною договору; 
ІІ етап – Будівельні роботи відповідно до Календарного графіку виконання робіт (додаток 4).
Згідно з пунктами 2.1, 2.3 договору від 21.03.2025 вартість робіт по договору визначена за договірної ціною (додаток №1) і складає 3041138грн71коп, в тому числі ПДВ 506856грн45коп. та є складовою частиною вартості робіт по об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта.
Договірна ціна може бути зменшена за взаємною згодою сторін. 
Пунктами 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 договору від 21.03.2025 передбачено, що строки виконання робіт за договором визначені Календарним графіком виконання робіт (додаток 4) та встановлюються до 31.05.2025 включно. 
Підрядник розпочинає виконання робіт згідно з Календарним графіком виконання робіт, але не пізніше 5 календарних днів після підписання договору підряду. 
Після закінчення виконання робіт підрядник письмово повідомляє про це замовника. Датою закінчення робіт за договором вважається дата підписання акту готовності об`єкту до експлуатації, складеного уповноваженими представниками замовника разом з представниками підрядника.
Підрядник передає замовнику (згідно з накладною):
по І етапу: технічні звіти про вишукувальні роботи (інженерно-геодезичні та інженерно-геологічні вишукування) у паперовому вигляді у двох примірниках та один примірник на електронному носії. 
Проектну документацію стадії «Робочий проект» у паперовому вигляді у чотирьох примірниках та одному примірнику на електронному носії. 
Позитивний експертний звіт.
Замовник протягом 10 календарних днів з дня отримання документації (за накладною) та акту виконаних робіт зобов`язаний прийняти роботи шляхом підписання акту виконаних робіт та направити його виконавцю. У разі відмови від підписання акту виконаних робіт замовник у цей самий строк зобов`язаний направити підряднику вмотивовану відмову від приймання проектної документації. 
Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 договору від 21.03.2025 замовник має право: відповідно до статей 235, 236, 237 Господарського кодексу України, у разі порушення підрядником господарських зобов`язань за договором застосувати в односторонньому порядку оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу з метою припинення або попередження повторення порушень, а саме: достроково розірвати договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши підрядника (цінний лист із описом вкладення), у разі настання однієї з таких обставин: а) підрядник не розпочав будівництво (реконструкцію) об`єкта протягом 10 календарних днів з дати підписання договору підряду. У такому випадку підтвердженням прострочення є акт огляду будівельного майданчика, складений уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника; б) підрядник більше ніж на 5 днів порушив строк виконання основних робіт, визначених у графіку виконання робіт, що підтверджується актом огляду будівельного майданчика, складеним уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника; в) підрядник порушив будівельні норми/правила або стандарти чи вимоги проєктно-кошторисної документації під час будівництва об`єкта та не усунув їх протягом узгоджених замовником та підрядником строку. Днем виявлення порушень вважається дата складання представниками замовника акта виявлених порушень, який складається разом із представниками підрядника; г) систематичне порушення підрядником умов договору.
Договір вважається розірваним через 5 календарних днів з дати отримання підрядником письмового повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку, який направляється замовником на адресу підрядника.
Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 договору від 21.03.2025 визначено, що замовник зобов`язаний затвердити проектну документацію, надати підряднику об`єкт (фронт робіт).
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.4 договору від 21.03.2025 замовник за актом приймання-передачі об`єкта передає підряднику на період виконання робіт та до їх завершення об`єкт (будівельний майданчик/ фронт робіт).
Підрядник самостійно організовує всю роботу з виконання договору відповідно до Календарного графіка виконання робіт (додаток 4), та з дотриманням вимог ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва», інших нормативних документів, які регулюють виконання будівельних робіт.
Підрядник щомісячно до 10 числа наступного місяця зобов`язаний інформувати замовника про, зокрема, хід виконання робіт, у тому числі про відхилення від графіка їх виконання (причини, заходи щодо усунення відхилення тощо).
Відповідно до пункту 10.1 договору від 21.03.2025 приймання та передача виконаних робіт здійснюються сторонами поступово у міру завершення виконаних видів робіт, їх частин, окремих конструктивних елементів, тощо, шляхом підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3.
Пунктами 11.1, 11.6 договору від 21.03.2025 встановлено, що розрахунки за виконані роботи з будівництва об`єкту проводяться на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3, протягом 10 календарних днів після їх підписання (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок замовника) та надання підрядником проміжного пакету документів, а саме: проміжних актів прихованих робіт затверджених інженером технічного нагляду.
Після виконання підрядником робіт з будівництвом замовник приймає виконану роботу та протягом 5 робочих днів з дати отримання пакету документів, підписує акти приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3, якщо вони повністю відповідають об`ємам виконаних робіт на ділянці будівництва, в іншому випадку акти повертаються підряднику для усунення зауважень та коригування.
Бюджетні зобов`язання замовника за договором виникають за наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань. У разі затримки бюджетного цільового фінансування та наявності заборгованості розрахунок за виконані та прийняті роботи здійснюються протягом 5 банківських днів з дати отримання відповідного бюджетного фінансування.
Пунктами 13.1, 13.3, 13.5 договору від 21.03.2025 визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність передбачену договором та чинним законодавством України. 
За порушення терміну початку виконання робіт по договору (пункт 3.1 договору) підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% договірної ціни за кожний день нерозпочатої роботи. У разі, якщо підрядник не розпочав роботу протягом 30 календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши підрядника письмово.
За порушення строків завершення будівництва по договору підрядник сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1% договірної ціни за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад 30 днів з підрядника додатково стягується штраф на користь замовника у розмірі 7% вказаної вартості.
Відповідно до пункту 13.12 договору від 21.03.2025 закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов.
Пунктами 17.1, 17.2 договору від 21.03.2025 встановлено, що строк дії договору це час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права і виконувати свої зобов`язання відповідно до договору.
Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), але не пізніше ніж до 31.12.2025. У частині оплати - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань за договором.
Згідно з пунктом 18.6 договору від 21.03.2025 договір припиняється в односторонньому порядку за ініціативою замовника у випадках, що передбачені умовами договору. Підрядник бере на себе ризик неодержання повідомлення замовника про розірвання, припинення договору, якщо повідомлення відправлено підряднику замовником цінним листом з описом вкладення через засоби поштового зв`язку України за фактичною адресою, зазначеною в договорі.
Відповідно до розділу 19 договору від 21.03.2025 невід`ємною частиною договору є: додаток №1 - Договірна ціна; додаток №2 - Завдання на проектування; додаток №3 -Зобов`язання; додаток №4 - Календарний графік виконання робіт.
Згідно з актом приймання-передачі об`єкта (будівельного майданчика) від 22.03.2025 замовник передав, а підрядник прийняв майданчик для початку будівництва «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №222». 
Відповідно до Календарного графіку виконання робіт по об`єкту: «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №222» (додаток №4 до договору від 21.03.2025):
- строк початку виконання проектних робіт (робіт І етапу) - не пізніше третьої декади (21) березня 2025 року та завершення робіт за договором - не пізніше другої декади (20) квітня 2025 року;
- строк початку виконання будівельних робіт (робіт II етапу) - не пізніше другої декади (14) квітня 2025 року та завершення робіт за договором - не пізніше третьої декади (31) травня 2025 року. 
Згідно з підписаним сторонами актом здачі-приймання №1ПКД від 09.04.2025 відповідач виконав, а позивач прийняв роботи 1 етапу з розробки проектно-кошторисної документації по об`єкту: «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №222» на загальну суму 59760грн (з ПДВ), з яких 52711грн20коп. вартість виконаних проектних робіт та 7048грн80коп. вартість експертизи проектної документації. 
Платіжною інструкцією від 05.06.2025 №353 позивач перерахував відповідачу 59760грн в якості оплати за виконання проектних робіт з розробки проектно-кошторисної документації. 
Додатковою угодою від 15.04.2025 договору від 21.03.2025 сторони: 
- виклали у новій редакції пункт 2.1 розділу 2 договору від 21.03.2025: вартість робіт по договору визначена за договірної ціною (додаток №1 до додаткової угоди №1 від 15.04.2025 до договору №122/4Д від 21.03.2025), складеною на підставі локальних кошторисів до неї (Додаток №5/1-5/6 до додаткової угоди №1 від 15.04.205 до договору №122/4Д від 21.03.2025) і складає 3040118грн36коп, в тому числі ПДВ 506686грн39коп. та є складовою частиною вартості робіт по об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта; 
- додали пункт 9.2 до розділу 9 договору від 21.03.2025: за рішенням замовника, у встановленому законодавством порядку може здійснюватися попередня оплата (аванс) з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1764 «Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва» не більше 30% вартості будівних робіт за договором. Попередня оплата здійснюється на підставі рахунку на оплату, наданого підрядником, шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий виконавцем в органах Державної казначейської служби України, протягом 15 робочих днів після прийняття замовником рішення про здійснення попередньої оплати з подальшим використанням коштів виключно на цілі, визначені договором. Підрядник зобов`язаний використати отриману попередньої оплати на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів після отримання попередньої оплати не пізніше 24.05.2025 та надати замовнику акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в та довідки (накладні) про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3, первинні бухгалтерські документи. По закінченню зазначеного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику з нарахуванням річної відсоткової плати на рівні облікової ставки НБУ.
Платіжною інструкцією від 25.04.2025 №58 позивач перерахував відповідачу попередню оплату (аванс) у розмірі 775603грн44коп. 
Згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт від 24.05.2025 №1 підрядником виконані та замовником прийняті роботи на суму 1 148 773 грн 32 коп.
Платіжною інструкцією від 05.06.2025 №327 на суму 373 169 грн 88 коп позивач перерахував відповідачу решту вартості виконаних робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт від 24.05.2025 №1.
Згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт від 08.10.2025 №2 підрядником виконані та замовником прийняті будівельні роботи на суму 1 784 511 грн 48 коп, оплачені позивачем 13.12.2025 платіжною інструкцією №2841. 
Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектно-кошторисної документації по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №222» від 12.12.2025 №2А підрядником виконані та замовником прийняті роботи з авторського нагляду на суму 11400 грн, оплачені позивачем 12.12.2025 платіжною інструкцією №2838 у розмірі 11400 грн.
У складеному представниками сторін акті від 18.12.2025 готовності об`єкта «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №222» до експлуатації вказано про те, що будівельні роботи по об`єкту виконано у строк: початок робіт – квітень 2025 року; закінчення робіт – жовтень 2025 року (акт КБ-2в від 08.10.2025); вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію дорівнює 3 004 444 грн 80 коп. 
На підставі пункту 13.5 договору від 21.03.2025 позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за порушення строків завершення будівництва у розмірі 392 175 грн 27 коп. за період 01.06.2025-07.10.2025 та 7% штраф за прострочення завершення будівництва понад тридцять днів у розмірі 212 808 грн 29 коп. 
Правові підстави та норми права, застосовані судом апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026 у справі № 904/1189/26, яким позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 до ТОВ «Строй ЮА» про стягнення пені у розмірі 392 175 грн 27 коп. та 7% штрафу у розмірі 212 808 грн 29 коп. задоволено частково, зменшено розмір пені на 50% до 196 087 грн 64 коп. та розмір штрафу на 50% до 106 404 грн 15 коп.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, правильність наданої їм юридичної оцінки, а також правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Положеннями статей 626, 627, 628 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.
Відповідно до частин першої та другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
За змістом частини першої статті 530, частини першої статті 846 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати підрядні роботи за завданням замовника у строк (термін), встановлений у договорі підряду, з урахуванням строків (термінів) виконання окремих етапів робіт, якщо такі визначено у договорі підряду.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.03.2025 між Військовою частиною НОМЕР_1 як замовником та ТОВ «Строй ЮА» як підрядником укладено договір підряду на будівництво фортифікаційних споруд № 122/4Д.
За пунктом 1.1 договору підрядник зобов`язався власними силами та на свій ризик розробити проєктно-кошторисну документацію і виконати будівельні роботи щодо об`єкта «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 222», а замовник - прийняти й оплатити належно виконані роботи.
Пунктом 1.4 договору передбачено виконання робіт у два етапи: 
І етап – проєктування: виконання вишукувальних робіт (інженерно-геодезичні та інженерно-геологічні вишукування), розроблення проєктної документації стадії «Робочий проєкт» (у склад якого повинен входити Генеральний план), у тому числі проходження експертизи з отриманням позитивного експертного звіту та передача Замовнику відповідно до Календарного графіку виконання робіт (Додаток 4), що є невід`ємною частиною Договору;
ІІ етап – будівельні роботи відповідно до Календарного графіку виконання робіт (Додаток 4).
Пунктом 3.1 договору встановлено, що роботи мають бути завершені до 31.05.2025 включно. За пунктом 3.4 договору датою закінчення робіт є дата підписання акта готовності об`єкта до експлуатації уповноваженими представниками замовника та підрядника.
Відповідно до підписаних сторонами актів відповідач виконав роботи на загальну суму 3 004 444грн 80 коп: 
- по 1 етапу з розробки проектно-кошторисної документації по об`єкту на суму 59 760 грн з ПДВ (проектні роботи та експертиза проектної документації) за актом здачі-приймання №1ПКД від 09.04.2025;
- по 2 етапу: 1) будівельні роботи на суму 1 148 773 грн 32 коп з ПДВ за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 24.05.2025; 2) будівельні роботи на суму 1784511грн48коп. з ПДВ за актом приймання виконаних будівельних робіт №2 від 08.10.2025; 3) роботи з авторського нагляду на суму 11400грн з ПДВ за актом здачі-приймання виконаних робіт №2А від 12.12.2025. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пунктом 13.5 договору від 21.03.2025 визначено, що за порушення строків завершення будівництва по договору (пункт 3.1. договору) підрядник сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1% договірної ціни за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад 30 днів з підрядника додатково стягується штраф на користь замовника у розмірі 7% вказаної вартості.
Пунктом 3.1 договору від 21.03.2025 встановлено, що строки виконання робіт за договором визначені Календарним графіком виконання робіт (додаток 4) та встановлюються до 31.05.2025 включно.
Відповідно до узгодженого сторонами Календарного графіку виконання робіт (додаток №4 до договору від 21.03.2025) строк завершення робіт за договором - не пізніше третьої декади (31) травня 2025року. 
Пунктом 3.4 договору від 21.03.2025 передбачено, що датою закінчення робіт за договором вважається дата підписання акту готовності об`єкту до експлуатації, складеного уповноваженими представниками замовника разом з представниками підрядника.
Згідно з підписаним сторонами актом готовності об`єкта «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №222» до експлуатації від 18.12.2025 будівельні роботи по об`єкту виконувалися у період з квітня 2025 року по жовтень 2025 року, при цьому завершення будівельних робіт підтверджується актом КБ-2в від 08.10.2025.
Отже, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем установленого договором строку завершення будівництва, оскільки станом на 31.05.2025 передбачені договором роботи у повному обсязі завершені не були.
За таких обставин нарахування позивачем пені за період з 01.06.2025 по 07.10.2025 у розмірі 0,1% договірної ціни за кожен день прострочення, а також штрафу у розмірі 7% договірної ціни за прострочення понад 30 днів відповідає умовам пункту 13.5 договору.
Відповідно до додаткової угоди №1 від 15.04.2025 договірна ціна становить 3 040 118,36 грн.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та 7% штрафу, колегія суддів встановила, що він є арифметично правильним та відповідає умовам договору і встановленому періоду прострочення.
Заперечуючи проти наявності підстав для покладення на нього відповідальності, ТОВ «Строй ЮА» посилається на відсутність своєї вини у порушенні строків виконання робіт, неналежне виконання замовником зустрічних зобов`язань за договором, зокрема щодо затвердження проєктної документації та передачі фронту робіт, прострочення кредитора, а також на обставини, пов`язані з погіршенням безпекової ситуації, повітряними тривогами, несприятливими погодними умовами та іншими обставинами, які, за твердженням апелянта, унеможливлювали своєчасне виконання робіт.
Оцінюючи наведені доводи, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цих обов`язків підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків (ст. 850 ЦК України).
Частиною четвертою статті 612 ЦК України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
За частинами першою-другою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Отже, для застосування наслідків прострочення кредитора недостатньо самого посилання на невиконання замовником певних дій. Сторона, яка посилається на прострочення кредитора як на обставину, що виключає її відповідальність, має довести, які саме дії повинен був вчинити кредитор, що такі дії не були вчинені або були вчинені неналежним чином, що без їх вчинення виконання зобов`язання було об`єктивно неможливим, а також наявність безпосереднього причинного зв`язку між поведінкою кредитора та порушенням строку виконання зобов`язання.
Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 договору від 21.03.2025 визначено, що замовник зобов`язаний затвердити проектну документацію, надати підряднику об`єкт (фронт робіт).
Відповідно до пункту 8.1 договору замовник за актом приймання-передачі передає підряднику на період виконання робіт та до їх завершення об`єкт - будівельний майданчик/фронт робіт).
Як убачається з матеріалів справи, 22.03.2025 замовником передано підряднику об`єкт «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №222», про що складено відповідний акт приймання-передачі. Будь-яких зауважень підрядника щодо стану переданого об`єкта, неможливості доступу до нього чи виконання на ньому передбачених договором робіт вказаний акт не містить.
Крім того, матеріалами справи підтверджено фактичне виконання відповідачем як І етапу робіт, що включав проведення інженерно-геодезичних та інженерно-геологічних вишукувань і розроблення проєктної документації, так і частини будівельних робіт за ІІ етапом, прийнятих замовником за актом №1 від 24.05.2025.
Наведені обставини свідчать про наявність у підрядника фактичного доступу до об`єкта будівництва та можливості виконувати передбачені договором роботи.
При цьому умовами договору не передбачено обов`язку замовника здійснювати повторну передачу того самого об`єкта (фронту робіт) окремим актом безпосередньо перед початком виконання ІІ етапу робіт.
Доказів того, що після виконання І етапу робіт підрядник був позбавлений доступу до об`єкта будівництва або що замовником вчинялися дії, спрямовані на обмеження такого доступу чи іншим чином унеможливлювали виконання будівельних робіт, матеріали справи не містять.
За таких обставин доводи апелянта про непередання замовником фронту робіт та наявність у зв`язку із цим прострочення кредитора не підтверджені належними та допустимими доказами.
Щодо доводів апелянта про неналежне погодження проєктної документації колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що розроблена підрядником проєктно-кошторисна документація та позитивний експертний звіт були передані замовнику за актом здачі-приймання №1ПКД від 09.04.2025, а 14.04.2025 проєктну документацію затверджено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №202.
Водночас саме по собі посилання апелянта на відсутність додаткового погодження проєктної документації з іншим суб`єктом військового командування не є достатнім для висновку про прострочення кредитора та відсутність відповідальності підрядника за порушення строків виконання робіт.
Для застосування наслідків прострочення кредитора відповідач повинен довести, що невчинення замовником відповідних дій об`єктивно унеможливлювало виконання ним договірного зобов`язання у встановлений строк та перебувало у безпосередньому причинному зв`язку з допущеним простроченням.
Натомість матеріалами справи підтверджується, що після затвердження проєктної документації ТОВ «Строй ЮА» фактично виконувало будівельні роботи за ІІ етапом договору, частина яких на суму 1 148 773,32 грн була прийнята замовником за актом №1 від 24.05.2025, тобто до спливу встановленого договором кінцевого строку виконання робіт - 31.05.2025.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що до закінчення встановленого договором строку виконання робіт відповідач повідомляв замовника про неможливість продовження чи завершення будівельних робіт саме у зв`язку з відсутністю відповідного погодження проєктної документації, вимагав усунення такої перешкоди або ставив питання про перенесення строку виконання робіт із цієї підстави.
За таких обставин апелянтом не доведено безпосереднього причинного зв`язку між наведеними ним обставинами щодо погодження проєктної документації та порушенням строку завершення будівництва, а тому відповідні доводи не свідчать про наявність прострочення кредитора та не є підставою для повного звільнення відповідача від відповідальності.
Щодо посилань ТОВ «Строй ЮА» на форс-мажорні обставини, погіршення безпекової ситуації, значну кількість і тривалість повітряних тривог та несприятливі погодні умови колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Частиною другою цієї статті прямо передбачено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За частиною першою статті 617 ЦК України особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Таким чином, законодавство не встановлює безумовної відповідальності за будь-яке порушення негрошового зобов`язання, однак покладає на боржника обов`язок довести обставини, які виключають його вину або звільняють від відповідальності.
Отже, для звільнення від відповідальності недостатньо встановлення самого факту існування надзвичайних або несприятливих обставин. Сторона повинна довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлювали виконання саме конкретного договірного зобов`язання у встановлений строк та перебували у безпосередньому причинному зв`язку з допущеним порушенням.
Колегія суддів враховує, що виконання спірного договору здійснювалося в умовах воєнного стану, підвищених безпекових ризиків, повітряних тривог, ускладнення логістики та реальної небезпеки для життя і здоров`я працівників підрядника.
Водночас наведені обставини самі по собі не свідчать про повну неможливість виконання робіт упродовж усього погодженого сторонами строку та не звільняють підрядника від обов`язку довести вжиття всіх залежних від нього заходів для належного виконання договору або належного врегулювання з замовником питання про зміну строків виконання робіт.
Відповідно до п. 14.2 Договору сторона, виконанню обов`язків якої перешкоджають форс-мажорні обставини, зобов`язана не пізніше 5 робочих днів з моменту їх настання письмово повідомити про це іншу сторону. Повідомлення має містити відомості про час настання і характер обставин непереборної сили. 
Згідно п. 14.6 Договору, неповідомлення або неналежне повідомлення Сторони другою Стороною, для якої стало неможливим виконання зобов`язань за Договором через настання обставин непереборної сили, які звільняють її від відповідальності, позбавляють її права посилатись на ці обставини та вимагати зміни (перенесення) строку виконання зобов`язань.
Матеріали справи не містять доказів своєчасного письмового повідомлення ТОВ «Строй ЮА» замовника у передбаченому договором порядку про настання обставин непереборної сили, які унеможливлювали виконання саме договору №122/4Д від 21.03.2025, а також звернення відповідача у межах встановленого строку виконання робіт із пропозицією про його продовження чи внесення відповідних змін до календарного графіка.
Надаючи оцінку посиланням апелянта на висновок Рівненської торгово-промислової палати, колегія суддів враховує, що наданий відповідачем документ є висновком про істотну зміну обставин, а не сертифікатом про форс-мажорні обставини, виданим у порядку статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» щодо неможливості виконання конкретного зобов`язання за договором №122/4Д від 21.03.2025 у визначені ним строки.
При цьому істотна зміна обставин та форс-мажорні обставини мають різну правову природу та породжують різні правові наслідки. Істотна зміна обставин може свідчити про зміну балансу договірних інтересів сторін, ускладнення або істотне обтяження виконання договору, тоді як обставини непереборної сили у контексті звільнення від відповідальності мають перебувати у причинному зв`язку з неможливістю виконання конкретного зобов`язання.
Тому висновок Рівненської торгово-промислової палати може враховуватися судом при оцінці фактичних умов, у яких здійснювалося виконання спірного договору, однак сам по собі не є достатньою підставою для висновку про повне звільнення ТОВ «Строй ЮА» від відповідальності за порушення строків завершення будівництва.
Колегія суддів також враховує, що зазначений висновок складено після спливу встановленого договором кінцевого строку виконання робіт - 31.05.2025. Така обставина не позбавляє цей документ доказового значення, проте він не підтверджує дотримання відповідачем передбаченого договором порядку своєчасного повідомлення замовника про обставини, які, за твердженням підрядника, перешкоджали виконанню робіт у встановлений строк.
Крім того, фактичне виконання відповідачем будівельних робіт, частина яких була прийнята замовником за актом №1 від 24.05.2025, а решта - за актом №2 від 08.10.2025, не дає підстав для висновку про об`єктивну неможливість виконання зобов`язання як такого.
Отже, наведені ТОВ «Строй ЮА» обставини та надані на їх підтвердження докази не доводять наявності передбачених законом і договором підстав для повного звільнення відповідача від відповідальності за порушення строків завершення будівництва.
Водночас обставини, пов`язані з погіршенням безпекової ситуації, повітряними тривогами, погодними умовами та загальною складністю виконання будівельних робіт в умовах воєнного стану, не можуть бути залишені поза увагою суду та підлягають врахуванню при вирішенні питання щодо співмірності й остаточного розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача.
Оцінивши наявність підстав для зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій, колегія суддів зазначає таке.
Згідно із частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначено, що неустойка не повинна набувати ознак каральної санкції, а має зберігати компенсаційний характер. Суд, вирішуючи питання про зменшення неустойки, має оцінити, чи є її розмір співмірним із наслідками порушення зобов`язання та чи не перетворюється вона на несправедливо непомірний тягар для боржника.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, Закон відносить на розсуд суду.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру, у даному випадку неустойки, наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у пункті 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).
Зменшення розміру неустойки є правом суду, яке реалізується з урахуванням конкретних обставин справи, характеру порушення, ступеня виконання зобов`язання, причин неналежного виконання, поведінки сторін, наслідків порушення для кредитора та необхідності забезпечення справедливого балансу їх інтересів.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій, однак вважає, що визначене місцевим господарським судом зменшення їх розміру на 50 відсотків не повною мірою враховує сукупність установлених у справі обставин.
Так, на відміну від випадку повного невиконання договірного зобов`язання, у цій справі відповідач фактично виконав передбачені договором роботи на загальну суму 3 004 444,80 грн.
Зокрема, І етап робіт виконаний у повному обсязі, а значна частина будівельних робіт ІІ етапу виконана та прийнята замовником ще до спливу кінцевого строку виконання договору за актом №1 від 24.05.2025 на суму 1 148 773,32 грн. Решта будівельних робіт фактично завершена та прийнята замовником за актом №2 від 08.10.2025 на суму 1 784 511,48 грн.
Отже, порушення відповідача полягає не у невиконанні основного зобов`язання як такого, а у порушенні строку його остаточного виконання.
Колегія суддів також враховує складні умови виконання договору, обумовлені воєнним станом, підвищеними безпековими ризиками, повітряними тривогами, небезпекою для працівників та специфікою будівництва фортифікаційних споруд оборонного призначення.
Зазначені обставини не виключають відповідальності відповідача, однак мають істотне значення для оцінки співмірності заявлених до стягнення штрафних санкцій.
Крім того, матеріали справи не містять доказів завдання позивачу збитків у розмірі, співмірному із заявленими до стягнення пенею та штрафом. Відсутність таких доказів сама по собі не є підставою для відмови у стягненні неустойки, проте підлягає врахуванню при визначенні її справедливого та розумного розміру.
Колегія суддів також враховує, що між сторонами укладено значну кількість аналогічних договорів на будівництво фортифікаційних споруд, за якими виникли аналогічні спори щодо стягнення штрафних санкцій. При цьому зазначена обставина не звільняє відповідача від виконання кожного окремого договору та не свідчить про неправомірність пред`явлення відповідних вимог замовником, однак у сукупності з іншими встановленими обставинами підлягає врахуванню при оцінці пропорційності майнової відповідальності.
Ураховуючи ступінь виконання відповідачем зобов`язання, фактичне завершення будівництва, характер допущеного порушення, складність умов виконання робіт, відсутність доказів завдання позивачу збитків у розмірі заявлених санкцій, а також необхідність забезпечення балансу інтересів сторін, колегія суддів доходить висновку, що залишення до стягнення 50 відсотків нарахованих пені та штрафу є надмірним.
Водночас підстав для повного звільнення відповідача від відповідальності колегія суддів не вбачає, оскільки порушення строків виконання договору підтверджено матеріалами справи, а роботи, які були предметом договору, мають безпосереднє оборонне та суспільне значення.
За сукупністю встановлених обставин справи колегія суддів вважає справедливим, розумним та пропорційним зменшити розмір пені та штрафу до 10 відсотків від сум, які правомірно нараховані позивачем відповідно до пункту 13.5 договору.
Таким чином, розмір пені, що підлягає стягненню з ТОВ «Строй ЮА», становить 39 217,52 грн, а розмір 7% штрафу - 21 280,82 грн.
Таке зменшення не означає звільнення відповідача від відповідальності за допущене порушення, водночас забезпечує співмірність майнової відповідальності фактичним обставинам виконання договору та не призводить до перетворення неустойки на надмірний каральний захід.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за порушення строків виконання робіт за договором.
Водночас, вирішуючи питання про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, місцевий господарський суд не повною мірою врахував сукупність установлених у справі обставин, що мають істотне значення для визначення справедливого та пропорційного розміру неустойки, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про зменшення пені та штрафу на 50 відсотків не може бути визнаний достатньо обґрунтованим.
У справі «Руїз Торіха проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р.» Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для застосування до відповідача відповідальності за порушення строків виконання робіт не знайшли свого підтвердження та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції.
Разом з тим доводи апелянта щодо необхідності більш істотного зменшення розміру штрафних санкцій є частково обґрунтованими, що з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини є підставою для зміни рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026 у справі №904/1189/26 у частині визначеного до стягнення розміру пені та штрафу та часткового задоволення апеляційної скарги ТОВ «Строй ЮА», та виключення з резолютивної частини рішення суду першої інстанції присуду про зменшення пені та штрафу на 50%, оскільки такі мотиви суд виклав в своїй мотивувальній частині рішення.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Частинами 1, 2, 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на викладене апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026 у справі №904/1189/26 - зміні в частині розміру пені та штрафу, що підлягають стягненню з відповідача.
Вирішення питання щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а є виключно застосуванням судом свого права на таке зменшення, передбаченого законодавством. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 922/1248/24, від 03.04.2018 у справі № 902/339/16 від 10.03.2021 у справі № 904/5702/19, від 14.06.2022 у справі № 905/2135/19.
Враховуючи, що у даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення розміру неустойки до 10% саме з підстав застосування дискреційних повноважень, а не з огляду на необґрунтованість позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, підлягає покладенню на відповідача у повному обсязі.
Крім того, судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги, також не підлягає розподілу на користь відповідача та покладається на нього.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026 у справі № 904/1189/26 – задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2026 у справі № 904/1189/26 змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції: 
Позовні вимоги Військової часини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» про стягнення пені та штрафу – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй ЮА» (Ідентифікаційний код 38888898; місцезнаходження: 53860, Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Зеленодольськ, пр. Незалежності, буд. 9А) на користь Військової часини НОМЕР_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) пеню у розмірі 39 217,52 грн, штраф у розмірі 21 280,82 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 259,80 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 01.09.2026.
Головуючий суддя А.О. Кошля
Суддя О.І. Кучеренко
Суддя Т.В. Стефанів