ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2026 року | справа № 380/15966/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.03.2026 індексацію пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 10846,37 грн. на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком з 2022 року, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) з урахуванням даних про стаж та заробіток. Згідно з матеріалами пенсійної справи для обчислення пенсії позивача застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки у розмірі 10846,37 грн. Позивач вказує, що Кабінетом Міністрів України встановлено коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні для проведення індексації пенсій: пунктом 1 постанови від 24.02.2023 № 168 - у розмірі 1,197 з 01.03.2023, пунктом 1 постанови від 23.02.2024 № 185 - у розмірі 1,0796 з 01.03.2024, пунктом 1 постанови від 25.02.2025 № 209 - у розмірі 1,115 з 01.03.2025 та пунктом 1 постанови від 25.02.2026 № 236 - у розмірі 1,121 з 01.03.2026. Позивач зазначає, що звернувся до відповідача із заявою від 18.06.2026 щодо проведення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки на коефіцієнти 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121, однак відповідач листом від 06.07.2026 повідомив про відсутність підстав для перерахунку пенсії. З такою відмовою позивач не погоджується, оскільки положення частини другої статті 42 Закону № 1058 та Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, не містять застережень про те, що пенсії, призначені пізніше, підлягають індексації виходячи з показника середньої заробітної плати станом на 01.10.2017, а коефіцієнти збільшення, встановлені пунктом 1 наведених постанов Кабінету Міністрів України, не можуть підмінятися пониженими коефіцієнтами, визначеними підпунктом 6 пункту 2 постанов № 209 та № 236. На обґрунтування своєї позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23, від 27.01.2025 у справі № 200/422/24, від 28.01.2025 у справі № 400/4663/24, від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, на постанову Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24, а також на постанову Верховного Суду від 04.12.2025 у справі № 440/6585/25, у якій, за твердженням позивача, зроблено висновок про те, що застосування обмежуючих коефіцієнтів індексації у 2025 році замість коефіцієнта 1,115 суперечить вимогам чинного законодавства. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Ухвалою судді від 05.08.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні повністю. Відповідач зазначив, що Закон № 1058 є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення, а дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат. Вказав, що механізм проведення індексації визначений Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, пунктом 5 якого передбачено, що перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні проводиться шляхом збільшення показника, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01 жовтня 2017 року, а кожен наступний перерахунок - з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника. Відповідач також послався на підпункт 6 пункту 2 постанов Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 та від 25.02.2026 № 236, якими для пенсій, призначених за зверненнями, що надійшли до 31 грудня відповідного року, та не підвищених згідно з пунктом 1 цих постанов, установлено окремі коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати, який використовувався для призначення (перерахунку) пенсії. Відповідач зазначив, що по пенсійній справі позивача автоматичним способом проведено індексацію пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058 з 01.03.2022, 01.03.2023 та 01.03.2024, при цьому з 01.03.2022 надано надбавку в розмірі 135,00 грн (постанова Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118), з 01.03.2023 - доплату в розмірі 100,00 грн (постанова від 24.02.2023 № 168), з 01.03.2024 - доплату в розмірі 100,00 грн (постанова від 23.02.2024 № 185). Станом на 01.03.2025 з урахуванням постанови № 209 та станом на 01.03.2026 з урахуванням постанови № 236 проведено перерахунок (індексацію) пенсії позивача. Відповідач наголосив, що показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який використовувався для призначення пенсії позивача (10846,37 грн), збільшено на коефіцієнти 1,046 та 1,061, визначені підпунктом 6 пункту 2 постанов № 209 і № 236, внаслідок чого збільшений показник становить 12037,37 грн, а середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 18209,29 грн (12037,37 грн Ч 1,51273). Окремо відповідач заявив про застосування наслідків пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду, посилаючись на постанову Верховного Суду від 21.10.2025 у справі № 460/10097/24, згідно з якою у спорах, пов`язаних з перерахунком та виплатою пенсії, застосовується загальний шестимісячний строк звернення до суду, а моментом початку його перебігу є дата отримання щомісячної виплати за відповідний місяць. Відповідач зазначив, що перерахунки пенсії на виконання постанов № 168, № 185 та № 209 проведено відповідно у березні 2023 року, березні 2024 року та березні 2025 року, а позов сформовано лише 31.07.2026, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині перерахунку та виплати індексації за період з 01.03.2023 по 14.11.2025 підлягають залишенню без розгляду на підставі статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 з 18.11.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. За матеріалами пенсійної справи позивач працює.
Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 42 роки 11 місяців 07 днів (враховано по 31.12.2021), коефіцієнт страхового стажу - 0,42917. Для обчислення пенсії враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 по 31.12.2021 за даними персоніфікованого обліку, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,51273.
Для обчислення розміру пенсії позивача при її призначенні відповідачем був врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, у розмірі 10846,37 грн. Зазначена обставина сторонами не заперечується та підтверджується листом відповідача від 06.07.2026 № 36511-37517/А-02/8-1300/26.
Кабінетом Міністрів України було прийнято низку постанов, якими встановлювалися коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, для проведення індексації пенсій, зокрема: постановою від 24 лютого 2023 року № 168 - коефіцієнт 1,197 з 01 березня 2023 року; постановою від 23 лютого 2024 року № 185 - коефіцієнт 1,0796 з 01 березня 2024 року; постановою від 25 лютого 2025 року № 209 - коефіцієнт 1,115 з 01 березня 2025 року; постановою від 25 лютого 2026 року № 236 - коефіцієнт 1,121 з 01 березня 2026 року.
Разом з тим, як слідує з листа відповідача від 06.07.2026 № 36511-37517/А-02/8-1300/26, оскільки розмір пенсії позивача обчислений з урахуванням показника середньої заробітної плати 10846,37 грн, пенсійна виплата індексації за 2023-2024 роки не підлягала, а натомість відповідно до постанов № 168 та № 185 позивачу встановлено доплати до пенсії з 01.03.2023 - у розмірі 100,00 грн та з 01.03.2024 - у розмірі 100,00 грн. Розмір пенсії позивача з 01.03.2023 становив 8725,80 грн, з 01.03.2024 - 8848,32 грн, з 01.03.2025 (на виконання постанови № 209) - 9237,02 грн.
На виконання постанови № 236 з 01.03.2026 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, за результатами якого середньомісячний заробіток для обчислення пенсії із застосуванням проіндексованої середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки визначено у сумі 18209,29 грн (10846,37 грн Ч 1,046 Ч 1,061 = 12037,37 грн; 12037,37 грн Ч 1,51273 = 18209,29 грн), а розмір пенсії з 01.03.2026 - 7980,15 грн, з яких 7814,88 грн - розмір пенсії за віком (18209,29 грн Ч 0,42917) та 165,27 грн - доплата за 7 років понаднормового стажу.
Крім того, рішенням про перерахунок пенсії № 135050009262 від 08.04.2026 відповідачем з 01.04.2026 проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням стажу згідно з абзацом 3 частини 4 статті 42 Закону № 1058 (страховий стаж - 43 роки 04 місяці 07 днів, включно по 28.02.2026), за результатами якого розмір пенсії становить 9695,41 грн, у тому числі: 7890,63 грн - пенсія за віком (18209,29 грн Ч 0,43333), 188,88 грн - доплата за понаднормовий стаж та 1615,90 грн - підвищення як жителю гірського населеного пункту.
Отже, під час проведення індексації пенсії позивача з 01.03.2025 та з 01.03.2026 відповідач збільшив врахований для обчислення пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки (10846,37 грн) на коефіцієнти 1,046 та 1,061, визначені підпунктом 6 пункту 2 постанов № 209 і № 236, а не на коефіцієнти 1,115 та 1,121, встановлені пунктом 1 цих постанов, а індексацію за 2023 та 2024 роки із застосуванням коефіцієнтів 1,197 і 1,0796 не проводив взагалі, обмежившись встановленням щомісячних доплат по 100,00 грн.
Представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 18.06.2026 щодо перерахунку (індексації) пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 10846,37 грн на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121, а також щодо надання актуальних розрахунків з матеріалів пенсійної справи.
Листом від 06.07.2026 № 36511-37517/А-02/8-1300/26 відповідач, навівши нормативне обґрунтування порядку проведення індексації пенсій та розрахунки з матеріалів пенсійної справи, фактично відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивача у заявлений ним спосіб.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд керується таким.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп Ч Кс, де П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Частиною другою статті 40 Закону № 1058 встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс Ч (Ск : К), де Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць; К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частина друга статті 42 Закону № 1058 передбачає, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Згідно зі статтею 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії. Індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Механізм проведення такого перерахунку деталізовано Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 (далі - Порядок № 124).
Пунктом 1 Порядку № 124 визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Пунктом 2 Порядку № 124 передбачено, що перерахунку підлягають пенсії, обчислені, зокрема, відповідно до Закону № 1058. Згідно з пунктом 3 Порядку № 124 перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок. Пунктом 4 Порядку № 124 визначено, що перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Пенсія позивача, призначена відповідно до Закону № 1058 за зверненням, що надійшло 25.01.2022, підпадає під дію Порядку № 124 та підлягає перерахунку у зв`язку з індексацією щороку з 1 березня, у тому числі у 2023, 2024, 2025 та 2026 роках.
Абзацом першим пункту 5 Порядку № 124 (на застосуванні якого фактично ґрунтується позиція відповідача) визначено, що у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку. Кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197; пунктом 1 постанови від 23.02.2024 № 185 - у розмірі 1,0796; пунктом 1 постанови від 25.02.2025 № 209 - у розмірі 1,115; пунктом 1 постанови від 25.02.2026 № 236 - у розмірі 1,121.
Водночас підпунктом 6 пункту 2 постанови № 209 установлено, що з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058 за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2024 р. включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення: для пенсій, призначених у 2021 році, - 1,0575; у 2022 році - 1,046; у 2023 році - 1,0345; у 2024 році - 1,023. Аналогічно підпунктом 6 пункту 2 постанови № 236 для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показників середньої заробітної плати, які враховувалися для призначення пенсії у 2021 і 2022 роках, установлено коефіцієнт збільшення 1,061, у 2023 році - 1,048, у 2024 році - 1,036, у 2025 році - 1,024.
Ключовим питанням у цій справі є те, чи підлягає збільшенню на щорічні коефіцієнти індексації, встановлені пунктом 1 постанов Кабінету Міністрів України № 168, № 185, № 209 та № 236 (1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121), саме той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який був фактично застосований при призначенні пенсії позивачу (за 2019-2021 роки у розмірі 10846,37 грн), чи натомість до цього показника застосовуються знижені коефіцієнти, визначені підпунктом 6 пункту 2 постанов № 209 та № 236 (1,046 і 1,061), а щодо 2023-2024 років - встановлюються лише щомісячні доплати у розмірі по 100,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
Суд враховує, що частина друга статті 42 Закону № 1058 прямо передбачає збільшення саме показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, тобто того показника, який був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії. Положення абзацу першого пункту 5 Порядку № 124 у частині, що передбачає збільшення умовного (базового) показника станом на 01.10.2017, суперечать частині другій статті 42 Закону № 1058, оскільки нівелюють основне призначення індексації - підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, - і в силу частини третьої статті 7 КАС України застосуванню не підлягають.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23, від 27.01.2025 у справі № 200/422/24, від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, від 28.01.2025 у справі № 400/4663/24, виснувавши, що під час перерахунку пенсії з метою забезпечення її індексації використовуватися має той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії в момент її призначення, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону № 1058; абзац перший у сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону № 1058.
Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду постановою від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24 не знайшов підстав для відступлення від наведених правових висновків, підтвердивши, що індексація пенсій згідно із Законом № 1058 має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника станом на 01 жовтня 2017 року, з огляду на те, що положення Порядку № 124 у відповідній частині не відповідають вимогам частини другої статті 42 Закону № 1058.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, при проведенні індексації пенсії позивача відповідач мав застосувати коефіцієнти збільшення, встановлені пунктом 1 постанови КМУ № 168 (1,197), пунктом 1 постанови КМУ № 185 (1,0796), пунктом 1 постанови КМУ № 209 (1,115) та пунктом 1 постанови КМУ № 236 (1,121), саме до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки у розмірі 10846,37 грн, який був врахований при призначенні пенсії позивачу. За таких умов показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії позивача, з 01.03.2026 мав становити 17519,51 грн (10846,37 грн Ч 1,197 Ч 1,0796 Ч 1,115 Ч 1,121), а не 12037,37 грн, як його визначив відповідач.
Доводи відповідача про те, що показник середньої заробітної плати, який використовувався для призначення пенсії позивача, збільшено на коефіцієнти 1,046 та 1,061 і після збільшення становить 12037,37 грн, а тому підстав для застосування коефіцієнтів 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121 немає, суд відхиляє. Застосовані відповідачем коефіцієнти 1,046 і 1,061 передбачені підпунктом 6 пункту 2 постанов КМУ № 209 та № 236, тобто є зниженими порівняно з коефіцієнтами 1,115 і 1,121, встановленими пунктом 1 цих постанов, а індексація за 2023 та 2024 роки із застосуванням коефіцієнтів 1,197 і 1,0796 позивачу взагалі не проводилася. Такий підхід відповідача суперечить змісту частини другої статті 42 Закону № 1058 та призводить до безпідставного позбавлення позивача права на індексацію пенсії за 2023, 2024, 2025 та 2026 роки.
Суд також враховує, що положення підпункту 6 пункту 2 постанови КМУ № 209 та підпункту 6 пункту 2 постанови КМУ № 236, якими встановлено знижені коефіцієнти збільшення (для пенсій, призначених/перерахованих у відповідні роки), не можуть застосовуватися замість коефіцієнтів 1,115 та 1,121, встановлених пунктом 1 відповідних постанов, оскільки звужують зміст та обсяг існуючого права позивача на індексацію пенсії, що не узгоджується зі статтею 22 Конституції України та абзацом другим частини другої статті 42 Закону № 1058.
Не спростовують наведеного і доводи відповідача про встановлення позивачу щомісячних доплат до пенсії у розмірі по 100,00 грн згідно з пунктом 6 постанови № 168 та пунктом 3 постанови № 185. Такі доплати за своєю правовою природою не є індексацією пенсії у розумінні частини другої статті 42 Закону № 1058, оскільки не передбачають збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії, а є додатковим заходом соціального захисту, що встановлюється у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії не досягає 100 гривень. Отже, встановлення таких доплат не звільняє відповідача від обов`язку провести індексацію пенсії у визначений частиною другою статті 42 Закону № 1058 спосіб.
Суд відхиляє також доводи відповідача про те, що Закон № 1058 є спеціальним нормативно-правовим актом, а тому дія інших актів на спірні правовідносини не поширюється. Позивач у цій справі не вимагає застосування до нього норм інших законів усупереч Закону № 1058, - навпаки, заявлені ним вимоги ґрунтуються саме на частині другій статті 42 Закону № 1058, тоді як позиція відповідача побудована на застосуванні підзаконних актів (Порядку № 124 та підпункту 6 пункту 2 постанов № 209 і № 236) у спосіб, що не узгоджується з приписами цього Закону.
Таким чином, дії відповідача щодо не проведення індексації пенсії позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки (10846,37 грн) на коефіцієнти 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121 є протиправними.
Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Верховний Суд у постанові від 21.10.2025 у справі № 460/10097/24, на яку посилається відповідач, виснував, що у спорах, пов`язаних з перерахунком та виплатою пенсії, підлягає застосуванню загальний шестимісячний строк звернення до суду. Пенсія є щомісячним періодичним платежем, тому особа, отримуючи пенсію кожного місяця, має реальну можливість перевірити її розмір та дізнатися про потенційне порушення своїх прав; моментом початку перебігу строку звернення до суду є дата отримання щомісячної виплати за відповідний місяць.
Застосовуючи наведений правовий висновок до спірних правовідносин, суд виходить з того, що неотримання позивачем щомісячної пенсії в належному (проіндексованому) розмірі за кожен окремий місяць є самостійним порушенням, а строк звернення до суду обчислюється окремо за кожен місячний платіж.
Разом з тим суд враховує, що позивач не заявляв вимог про перерахунок та виплату пенсії за період до 01.03.2026. Зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідача здійснити індексацію його пенсії саме з 01.03.2026, а коефіцієнти збільшення 1,197 та 1,0796 заявлені ним не як самостійні періоди перерахунку, а як складові послідовного (наростаючого) збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, що відповідає абзацу другому пункту 5 Порядку № 124, згідно з яким кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника.
Оскільки позовну заяву подано 31.07.2026, тобто в межах шести місяців з дати проведення відповідачем перерахунку пенсії з 01.03.2026, заявлені позовні вимоги перебувають у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України. За таких обставин підстав для залишення позовної заяви або її частини без розгляду на підставі статті 123 КАС України судом не встановлено, а відповідне клопотання відповідача задоволенню не підлягає.
За таких обставин позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання здійснити з 01.03.2026 індексацію пенсії позивача шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 10846,37 грн на коефіцієнти 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень правомірності своїх дій щодо не проведення індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення, встановлених пунктом 1 постанов Кабінету Міністрів України № 168, № 185, № 209 та № 236, до врахованого при призначенні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки (10846,37 грн) суду не довів.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Оскільки позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн, такі витрати підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) здійснити з 01.03.2026 індексацію пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 10846,37 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.