ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року
м. Київ

справа № 689/2012/24
провадження № 61-8375св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, Військова частина НОМЕР_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2025 року в складі судді Шевчик О. М., присяжних Журби Н. А., Кушніра В. Ф. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року в складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,
Історія справи
Короткий зміст заяви про визнання фізичної особи недієздатною
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, заінтересована особа - Орган опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.
Заява мотивована тим, що його рідний брат ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи, обмежений у самообслуговуванні, в здатності до спілкування, не розуміє значення своїх дій та не здатний керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги та контролю. Ці обставини є підставою для визнання  ОСОБА_2 недієздатним.
Заявник наголошував, що він фактично здійснює опіку над братом, проживає разом з ним за однією адресою.
ОСОБА_1 разом з заявою надав до суду подання Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .
З огляду на викладене ОСОБА_1 просив:
визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку;
призначити його опікуном ОСОБА_2 .
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року до участі в справі як заінтересовану особу залучено Військову частину НОМЕР_1 .
Суд першої інстанції вказав, що на цей час на території України діє воєнний стан, а заявник є військовослужбовцем та проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Рішення суду у цій справі може стосуватися прав та обов`язків зазначеної військової частини.
Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2025 року заяву  ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 недієздатним.
Встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про призначення його опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
Передано недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , під опіку Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.
Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на стійке хронічне психічне захворювання, є особою з інвалідністю другої групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду. Ці обставини підтверджуються: висновком КНП «Ярмолинецька БПЛ» від 05 вересня 2024 року № 742, згідно з яким у ОСОБА_2 за рівнем життєдіяльності має місце обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування та обмеження здатності контролювати свою поведінку, а він потребує постійного стороннього догляду, та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 042917. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Хмельницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» від 22 листопада 2024 року № 994 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, внаслідок чого не розуміє характер і фактичний зміст власних дій, не може керувати ними та передбачати їх наслідки. Враховуючи вказані обставини та норми статті 39 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 підлягає визнанню недієздатним.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , суд першої інстанції вказав, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. 
Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 на цей час проходить військову службу в Збройних Силах України за межами місця проживання ОСОБА_2 . Згідно з поданням органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 28 листопада 2024 року № 19, призначення  ОСОБА_1 опікуном  ОСОБА_2 , є доцільним.
Разом з цим, на цей час заявник перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, в умовах воєнного стану, за межами місця проживання брата ОСОБА_2 , який потребує опіки. У зв`язку з проходженням військової служби заявник не мав можливості з`явитися на засідання комісії опікунської ради під час вирішення питання щодо доцільності призначення його опікуном, також не з`явився у жодне з судових засідань у цій справі. Таким чином, заявник ОСОБА_1 не має можливості виконувати обов`язки опікуна.
При цьому, заявник не позбавлений права у подальшому бути призначеним опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , якщо перестануть існувати обставини, які перешкоджають йому у повному обсязі виконувати обов`язки опікуна. 
Отже, суд зробив висновок, що заява в частині вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.
Також суд наголосив, що оскільки інших близьких родичів, які б могли здійснювати опіку над ОСОБА_2 немає, адже місце проживання його брата ОСОБА_1 та сестри ОСОБА_3 , згідно з поданням органу опіки та піклування, невідоме, на підставі норм статті 65 ЦК України, недієздатного ОСОБА_2 необхідно передати під опіку Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2025 року в частині відмови в задоволенні заявлених вимог - без змін.
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатним братом ОСОБА_2 . Суд виходив з того, що при зверненні з заявою про визнання фізичної особи недієздатною ОСОБА_1 вказував, що він бажає доглядати за братом ОСОБА_2 та відповідає усім вимогам для опікуна. Проте, з урахуванням обставин проходження заявником військової служби та безпосереднього виконання ним обов`язків за місцем несення служби, є неможливим фактичне виконання ним обов`язків опікуна  ОСОБА_2 . 
Крім того, зі змісту подання та довідки про склад зареєстрованих у житловому будинку вбачається, що у ОСОБА_2 є інші близькі родичі (рідний брат та сестра), які можуть бути його опікунами, обставини щодо їх фактичного місця проживання не встановлювались органом опіки та піклування, доказів щодо неможливості здійснення ними обов`язків опікуна суду не надано.
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У липні 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 лютого 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року в частині відмови у призначенні опікуна, передачі ОСОБА_2 під опіку Органу опіки та піклування скасувати, ухвалити частково нове рішення, яким призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Касаційна скарга мотивована тим, що:
можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування;
орган опіки та піклування дійшов висновку, що в ОСОБА_1 відсутні обставини, які перешкоджають виконанню обов`язків опікуна, та за умови визнання ОСОБА_2 недієздатним, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити йому опікуном саме ОСОБА_1 ;
ніхто не може бути примушений бути опікуном. Орган опіки і піклування перевіряє підстави для рекомендації бути опікуном лише тієї особи, яка подала про це заяву, тобто надала свою згоду бути таким. Ураховуючи наведене, подання органу опіки і піклування у цій справі є таким, що відповідає усім критеріям вимог щодо його змісту та обґрунтованості;
сам по собі факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою;
суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про те, що з урахуванням обставин проходження заявником військової служби та безпосереднього виконання ним обов`язків за місцем несення служби, є неможливим фактичне виконання ним обов`язків опікуна ОСОБА_2 . При цьому необхідно відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2024 року в справі № 716/662/24;
в умовах дії воєнного стану та у контексті сформованої судової практики, відповідно до якої особа, яка проходить військову службу, нібито не може бути опікуном над недієздатною особою, а також з огляду на наявність різних підходів у рішеннях Верховного Суду, виникає необхідність у формуванні єдиної правозастосовної практики. У зв`язку з цим слід розглянути відповідну справу та встановити чіткі критерії для вирішення подібних спорів;
норми законодавства передбачають підставу для звільнення з військової служби у разі необхідності здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови відсутності інших осіб, які здійснюють опіку. Таким чином, законодавець визнає, що військовослужбовець може бути опікуном, і саме потреба здійснення опіки є достатньою підставою для звільнення з військової служби. Крім того, при ухваленні рішення про визнання особи недієздатною суд не має права залишити її без опіки. У разі відмови в задоволенні заяви конкретного заявника суд призначає опіку органу опіки та піклування. Отже, суд, розглядаючи справу про встановлення опіки, має можливість одночасно вирішити питання щодо призначення опікуном військовослужбовця, і сам факт проходження військової служби не може автоматично слугувати підставою для відмови у задоволенні такої заяви;
призначення опікуном недієздатної особи - ОСОБА_2 його брата ОСОБА_1 відповідатиме принципам про те, що людина, її життя і здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави;
військова частина, в якій заявник проходить військову службу, своїми діями сприяла розгляду справи в суді апеляційної інстанції, забезпечуючи можливість явки заявника для участі у засіданні суду. Вказане свідчить про те, що командування військової частини розуміє значення справи для заявника та ставить на перше місце сім`ю, а не обов`язки військової служби.
У липні 2026 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, які підписані його представником ОСОБА_4 . В поясненнях зазначено, що заявник є єдиним близьким родичем, який фактично здійснював догляд за недієздатним братом, орган опіки та піклування визнав саме його призначення опікуном доцільним. Жодної з передбачених статтею 64 ЦК України обставин, що виключають можливість бути опікуном, стосовно заявника не встановлено. Сам по собі факт проходження військової служби за мобілізацією не є і не може бути законною підставою для відмови у призначенні особи опікуном. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 689/2012/24 та витребувано справу із суду першої інстанції.
У липні 2025 року матеріали справи № 689/2012/24 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2026 року зупинено касаційне провадження у справі № 689/2012/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи № 305/1557/24 (провадження № 61-9539сво25).
Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2026 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення касаційного провадження задоволено та поновлено касаційне провадження у справі № 689/2012/24; справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 08 липня 2025 року зазначено, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2024 року в справі № 341/1526/23, від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17, від 23 листопада 2021 року в справі № 751/9572/19, від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21, від 24 липня 2024 року в справі № 727/597/24, від 08 січня 2024 року в справі № 753/1905/22; необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2024 року в справі № 716/662/24).
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на стійке хронічне психічне захворювання, є особою з інвалідністю другої групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду;
за висновком КНП «Ярмолинецька БПЛ» від 05 вересня 2024 року № 742, у ОСОБА_2 за рівнем життєдіяльності має місце обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування та обмеження здатності контролювати свою поведінку, він потребує постійного стороннього догляду;
згідно з висновком судово-психіатричного експерта Хмельницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» від 22 листопада 2024 року № 994 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, внаслідок чого не розуміє характер і фактичний зміст власних дій, не може керувати ними та передбачати їх наслідки;
заявник ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 
згідно з довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18 листопада 2024 року № 490 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 (мати заявника), ОСОБА_1 (заявник), ОСОБА_2 (брат), ОСОБА_1 (брат заявника), ОСОБА_3 (сестра заявника), племінники заявника: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ;
відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Проте зміст подання Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради свідчить про те, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за місцем реєстрації дружини за адресою: АДРЕСА_2 ;
у висновку КНП «Врадіївська центральна районна лікарня» від 31 жовтня 2024 року № 36 ОСОБА_1 здоровий;
ОСОБА_1 на цей час проходить військову службу в Збройних Силах України за межами місця проживання ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями в суді представника заявника, довідкою військово - лікарською комісією від 27 грудня 2024 року № 48, рекомендаційним листом командира військової частини НОМЕР_1 , поданням Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області;
згідно з поданням Органу опіки та піклування, яке затверджене рішенням виконавчого комітету Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 28 листопада 2024 року № 19, призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 є доцільним.
Крім того, комісія, на підставі наданих заявником документів, встановила, що інші члени родини (батьки) не можуть та/або (брат та сестра) не бажають брати на себе обов`язки опікуна над ОСОБА_2 . Інформація про фактичне місце проживання сестри та брата відсутня.
Позиція Верховного Суду
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).
Малолітня, неповнолітня особа, а також фізична особа, яка визнана недієздатною або цивільна дієздатність якої обмежена, має право на опіку або піклування (стаття 292 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
Опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування (стаття 64 ЦК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2022 року в справі № 712/10043/20 та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 січня 2024 року в справі № 753/1905/22).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23, на яку посилається заявник, вказано:
«при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. 
Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. 
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24)».
При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2026 року у справі № 199/11073/24 зазначено, що «суд апеляційної інстанції вірно вказав, що конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин наявності в останнього інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами. Дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши частину четверту статті 63 ЦК України, яка приписує ураховувати можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника, частину першу статті 67 ЦК України, яка зобов`язує опікуна дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатного ОСОБА_2, керуючись насамперед інтересами недієздатного ОСОБА_2.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2026 року у справі № 305/1557/24 (провадження № 61-9539сво25) зроблені такі висновки:
«статтею 64 ЦК України визначено випадки, коли фізична особа, не може бути опікуном або піклувальником. За змістом цієї статті, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Цей перелік обмежувальних обставин є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що сам по собі факт проходження військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації не може бути підставою для відмови у призначенні його опікуном над особою, визнаною недієздатною. У таких справах, з урахуванням якнайкращих інтересів особи, над якою встановлюється опіка, потрібно з`ясовувати наявність інших осіб, які можуть бути опікунами недієздатного, здійснювати оцінку їх здатності виконання функцій саме опікуна недієздатної особи, а не відвідувача за необхідністю; досліджувати дійсність намірів військовослужбовця як єдиного кандидата на призначення опікуном недієздатної особи щодо забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів, та ураховувати визначені Правилами опіки та піклування критерії, яким має відповідати особа як опікун.
Сам по собі факт проходження військової служби не може розглядатися як автоматична та безумовна перешкода для призначення військовослужбовця опікуном. Інше тлумачення призводило б до встановлення непередбаченого законом додаткового обмеження прав особи та суперечило б принципу рівності, закріпленому статтею 24 Конституції України, навіть з урахуванням особливостей правового режиму воєнного стану (стаття 64 Конституції України). 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що особа використовувала його на зло; негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
Установивши, що у ОСОБА_2 є інші близькі особи, які можуть бути його опікунами, а ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про відмову в задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном із зазначених підстав. Аргументи заявника про те, що у зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про призначення опікуна обов`язки опікуна ні на кого не покладено, є безпідставними, оскільки відмова в задоволенні таких вимог не позбавляє орган опіки та піклування обов`язку вирішити питання опіки над недієздатним ОСОБА_2 відповідно до законодавства».
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частини перша - третя статті 294 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частини перша-друга статті 367 ЦПК України). 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням, зокрема мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.
У справі, що переглядається:
при зверненні з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна ОСОБА_1 посилався на те, що наявні підстави для визнання його брата ОСОБА_2 недієздатним, оскільки він є особою з інвалідністю другої групи, обмежений у самообслуговуванні, в здатності до спілкування, не розуміє значення своїх дій та не здатний керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги та контролю. При цьому заявник наголошував, що він фактично здійснює опіку над братом, проживає разом з ним за однією адресою. Крім того, до заяви ОСОБА_1 надано подання Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про доцільність призначення саме його опікуном ОСОБА_2 ;
суди встановили, що:
-  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на стійке хронічне психічне захворювання, є особою з інвалідністю другої групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду;
- згідно з висновком судово-психіатричного експерта Хмельницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» від 22 листопада 2024 року № 994 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, внаслідок чого не розуміє характер і фактичний зміст власних дій, не може керувати ними та передбачати їх наслідки;
- заявник ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 ;
- відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18 листопада 2024 року № 490 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 (мати заявника), ОСОБА_1 (заявник), ОСОБА_2 (брат), ОСОБА_1 (брат заявника), ОСОБА_3 (сестра заявника), племінники заявника: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ;
- в акті обстеження житлово-побутових умов від 19 листопада 2024 року вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з цим, зміст подання Органу опіки та піклування свідчить про те, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за місцем реєстрації дружини за адресою: АДРЕСА_2 ;
- згідно з поданням Органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 28 листопада 2024 року № 19, призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 є доцільним;
рішенням суду першої інстанції заяву ОСОБА_1 задоволено в частині вимог про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 недієздатним. Крім того, над недієздатним ОСОБА_2 встановлено опіку; передано недієздатного ОСОБА_2 під опіку Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. У цій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось;
відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд першої інстанції вважав, що:
- згідно з поданням органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 28 листопада 2024 року № 19, призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , є доцільним. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, внаслідок чого не розуміє характер і фактичний зміст власних дій, не може керувати ними та передбачати їх наслідки, потребує постійного стороннього догляду. Разом з цим, на цей час заявник перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, в умовах воєнного стану, за межами місця проживання брата ОСОБА_2 , який потребує опіки. У зв`язку з проходженням військової служби заявник не мав можливості з`явитися на засідання комісії опікунської ради під час вирішення питання щодо доцільності призначення його опікуном, також не з`явився у жодне із судових засідань у цій справі. Отже, заявник ОСОБА_1 не має можливості виконувати обов`язки опікуна;
- заявник не позбавлений права у подальшому бути призначеним опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , якщо перестануть існувати обставини, які перешкоджають йому у повному обсязі виконувати обов`язки опікуна;
- оскільки інших близьких родичів, які б могли здійснювати опіку над ОСОБА_2 немає, адже місце проживання його брата ОСОБА_1 та сестри ОСОБА_3 , згідно з поданням органу опіки та піклування, невідоме, на підставі норм статті 65 ЦК України, недієздатного ОСОБА_2 необхідно передати під опіку Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області;
в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що:
- при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного.Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Так, відповідно до подання органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 28 листопада 2024 року № 19, призначення саме його опікуном ОСОБА_2 , є доцільним;
- сам собою факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою;
залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині вимог заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції зробив висновок, що:
- з урахуванням обставин проходження заявником військової служби та безпосереднього виконання ним обов`язків за місцем несення служби, є неможливим фактичне виконання ним обов`язків опікуна ОСОБА_2 ;
- зі змісту подання та довідки про склад зареєстрованих у житловому будинку вбачається, що у ОСОБА_2 є інші близькі родичі (рідний брат та сестра), які можуть бути його опікунами, обставини щодо їх фактичного місця проживання не встановлювались органом опіки та піклування, доказів щодо неможливості здійснення ними обов`язків опікуна суду не надано;
проте, переглядаючи рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, апеляційний суд належної оцінки аргументам заявника не надав та не врахував, що сам по собі факт проходження військової служби не може розглядатися як автоматична та безумовна перешкода для призначення військовослужбовця опікуном. Інше тлумачення призводило б до встановлення непередбаченого законом додаткового обмеження прав особи та суперечило б принципу рівності, закріпленому статтею 24 Конституції України, навіть з урахуванням особливостей правового режиму воєнного стану (стаття 64 Конституції України);
також суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що подання органу опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка, і у таких справах потрібно з`ясовувати наявність інших осіб, які можуть бути опікунами недієздатного, здійснювати оцінку їх здатності виконання функцій саме опікуна недієздатної особи, досліджувати дійсність намірів особи як єдиного кандидата на призначення опікуном недієздатної особи щодо забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів та ураховувати визначені Правилами опіки та піклування критерії, яким має відповідати особа як опікун, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні заявником. Тому висновки суду апеляційної інстанції про те, що подання та довідки про склад зареєстрованих у житловому будинку свідчать про існування у ОСОБА_2 інших близьких родичів (рідних брата та сестри), які можуть бути його опікунами, а обставини щодо їх фактичного місця проживання не встановлювались органом опіки та піклування, і доказів щодо неможливості здійснення ними обов`язків опікуна суду не надано, є необґрунтованими. Обставини щодо можливості інших осіб бути опікуном підопічної особи належить з`ясовувати та встановлювати під час судового розгляду справи, а не підтверджувати фактом відсутності доказів про зворотнє.
За таких обставин апеляційний суд зробив передчасний висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .
Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Колегія суддів наголошує, що підстав для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2024 року в справі № 716/662/24, немає. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2026 року у справі № 305/1557/24 (провадження № 61-9539сво25) вказано, що «відсутні підстави для відступу від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2024 року в справі № 716/662/24, від 27 лютого 2025 року в справі № 344/2344/24, в яких зроблені висновки про те, що особа, яка призвана на військову службу фактично не може здійснювати обов`язки опікуна, оскільки у цих справа встановлена наявність інших осіб, які можуть здійснювати опіку над недієздатною особою».
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, а також необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2026 року у справі № 199/11073/24, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2026 року у справі № 305/1557/24, дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року скасувати.
Справу № 689/2012/24 передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції постанова Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В. І. Крат
Судді: Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко