Справа № 522/9332/25
Провадження № 1-кп/522/2559/25
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025162510000379 від 12.03.2025 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сарати Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Сарати Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
-11.04.2025 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи спільно в групі із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах воєнного стану, вчинивкримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 11.03.2025 року приблизно 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4, помітили потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась по вказаній вулиці. 
У зв`язку з цим, у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілої шляхом нападу, поєднаного із насильством відносно останньої. 
Підійшовши до потерпілої, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали вимагати від останньої грошові кошти, словесно погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, на що потерпіла вказала, що має лише 50 гривень. 
В цей час, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, яка проявилась в усній домовленості між ними, діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна та обернення його на їхню користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпечність, продовжуючи словесно погрожувати потерпілій, у період дії воєнного стану, почали вимагати від останньої грошові кошти та цінні речі, в ході чого ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом нападу, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_4 , з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, діючи відкрито для ОСОБА_8 , застосував до неї насильство, яке є небезпечним для її здоров`я, а саме: закритою долонею руки (кулаком) наніс декілька ударів в скроневу область потерпілої, від чого потерпіла втратила орієнтир та впала на землю. 
Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 наніс ще декілька ударів нижніми кінцівками в область голови та лобну ділянку потерпілої, в той час ОСОБА_4 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 , шляхом ривка забрав з рук потерпілої належний їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S20 FE», 6/128 ГБ, у корпусі блакитного кольору, в чохлі жовтого кольору, з номером телефону НОМЕР_1 , ринкова вартість якого станом на 12.03.2025, становить 3331 гривень 25 копійок.
В подальшому, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , діючи за попередньою домовленістю, продовжили наносити удари кулаками та нижніми кінцівками по обличчю, голові, ногам, тулубу ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_3 шляхом ривка забрав сумку потерпілої, з якої викрав павербанк фірми «Remax RPP 321» на 50000 ампер чорного кольору, ринкова вартість якого станом на 12.03.2025 становить 956 гривень 75 копійок, чорний гаманець із еко шкіри, який матеріальної цінності для потерпілої не становить, з особистими документами, грошові кошти у розмірі 900 гривень, а також зв`язку ключів від робочого приміщення та квартири потерпілої з ніж-брелком у вигляді ножа із серцем та написом «ОК» на серці марки «Grand Way», ринкова вартість якого станом на 12.03.2025 становить 167 гривень 80 копійок. 
Не припиняючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після заволодіння майном потерпілої продовжили по черзі наносити багаторазові удари кулаками по голові, обличчю та тулубу ОСОБА_8 , яка лежала на землі, чим спричинили останній тілесні ушкодження у вигляді синців в правій та лівій навколо орбітальних ділянках з поширенням на виличні ділянки, синців у лівій щічній ділянці, в проекції тіла нижньої щелепи зліва, в проекції правого колінного суглобу, саден на червоній каймі нижньої губи зліва, на підборідді з лівого та правого боку, закритого перелому кісток носа без зміщення, носова кровотеча. 
Вказані тілесні ушкодження як окремо так і разом не були небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Заволодівши майном та грошовими коштами потерпілої, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишили ОСОБА_8 лежати на землі, яка частково втратила свідомість.
Заволодівши вказаним чужим майном та завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 4455 гривень 80 копійок, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосуванням такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану.
Крім того, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (надалі Закон) е-паспорт - паспорт громадянина України у формі електронного відображення інформації, що міститься у паспорті громадянина України у формі картки, оформленому засобами Реєстру, разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом, штрих-кодом, цифровим кодом), а також інформації про місце проживання (за наявності).
Підпунктом «а» пункту 1 частини 1 статті 13 Закону визначено, що документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.
Також встановлено, що ОСОБА_3 , перебуваючи разом із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 та, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілої, шляхом нападу, поєднаного із застосуванням насильства, за попередньою змовою групою осіб відносно ОСОБА_8 , приблизно о 23:00, шляхом ривка забрав сумку потерпілої, з якої викрав чорний гаманець із еко шкіри, в якому знаходився паспорт громадянина України у вигляді картки на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_2 , виданий Київським відділом у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області 22.01.2024 року, що є універсальним документом, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство, усвідомлюючи, що цей документ належить потерпілій та засвідчує важливі факти і події в її житті і втрата якого суттєво утруднює реалізацію прав, свобод і законних інтересів потерпілих, не вживаючи заходів до його повернення власниці, в подальшому, розпорядився на власний розсуд, разом зі своїм братом ОСОБА_4 . 
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
В подальшому, 12.03.2025 року, близько 00 год. 00 хв. потерпіла ОСОБА_8 , зустрівшись зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на перехресті вулиці Велика Арнаутська кут вулиці Преображенської в м. Одесі, розповіла останньому, що стосовно неї упродовж попередньої години, тобто з 23:00 по 23:59 11.03.2025, було здійснено напад, за результатами якого дві раніше невідомі їй особи заволоділи її грошовими коштами та іншим майном.
Через невстановлений проміжок часу, а саме з 01:00 по 02:00 12.03.2025 ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу вулиці Велика Арнаутська, 107 у м. Одеса, помітили потерпілу ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , який, в свою чергу, шукав кривдників своєї дружини напередодні.
В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продовжили свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння у період дії воєнного стану майном, яке б могло знаходитись у потерпілого ОСОБА_10 , шляхом нападу поєднаного із насильством, яке є небезпечним для здоров`я та діючи за попередньою змовою, яка проявилась в усній домовленості між ними, умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпечність свого діяння, підійшовши позаду ОСОБА_9 , спільно нанесли декілька ударів кулаком в область потилиці потерпілого, у зв`язку із чим останній втратив орієнтир та впав на землю, а потерпіла ОСОБА_8 побігла гукати інших осіб на допомогу. 
Після цього, ОСОБА_9 підвівся та, намагаючись втекти від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , перебіг проїзну частину дороги на перехресті вулиці Велика Арнаутська та проспекту Українських героїв.
В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підбігли до ОСОБА_9 та почали наносити хаотичні удари за допомогою верхніх та нижніх кінцівок по голові та корпусу ОСОБА_9 внаслідок чого потерпілий впав на землю.
В цей час, коли ОСОБА_3 продовжував наносити тілесні ушкодження по тулубу потерпілого, ОСОБА_4 , висловлюючи погрозу ОСОБА_9 щодо застосування насильства, а саме перелому безіменного пальця правої руки потерпілого, почав вимагати в останнього зняти срібну обручку, вартість якої не визначено, попередньо викрутивши його кисть руки та внаслідок чого зняв вказану обручку з пальця потерпілого та дістав із внутрішньої кишені куртки потерпілого грошові кошти в загальній сумі 28800 гривень, після чого, від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий повністю втратив свідомість.
Скориставшись тим, що потерпілий втратив свідомість, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заволоділи мобільним телефоном марки «Realme GT Neo 2», зеленого кольору, у чорному пластиковому чохлі, 8/128 ГБ, з номером телефону НОМЕР_3 , ринкова вартість якого станом на 12.03.2025 становить 2858 гривень.
ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 своїми діями спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, садна в лобній ділянці справа, садна в правій надбрівній ділянці, синця в області верхньої та нижньої повік лівого ока, крововилив під кон?юнктиву лівого ока, синця в області верхньої повіки правого ока, синця в області спинки носу, садна в області червоної облямівки нижньої губи по центру, синця в проекції лівого кута нижньої щелепи, садна в лівій завушній ділянці, синця на волосистій частині голови в області потилиці по центру, синця в області передньої черевної стінки зліва, садна на правому передпліччі по передній поверхні у нижній третині, садна на правому передпліччі по задній поверхні у нижній третині, садна по долонній поверхні правої кисті в проекції 2-ї п?ясної кістки, синця на лівому передпліччі по передній поверхні у нижній третині, синця на лівому передпліччі по передній поверхні у верхній та середній третинах, синця на лівому передпліччі по передній поверхні у нижній третині, садна по тильній поверхні лівої кисті, в проекції 2-ї п?ясної кістки, садна на правій сідниці у верхньому зовнішньому квадранті, садна на правому стегні по задній поверхні у нижній третині, садна в проекції правого колінного суглоба, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 
Заволодівши вказаним чужим майном та завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 31658 гривень, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосуванням такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, вчинений в умовах воєнного стану. 
Крім того,  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи спільно в групі із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 11.03.2025 року приблизно 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4, помітили потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась по вказаній вулиці. 
У зв`язку з цим, у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілої шляхом нападу поєднаного із насильством відносно останньої. 
Підійшовши до потерпілої, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , почали вимагати від останньої грошові кошти, словесно погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, на що потерпіла вказала, що має лише 50 гривень. 
В цей час, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, яка проявилась в усній домовленості між ними, діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна та обернення його на їхню користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпечність, продовжуючи словесно погрожувати потерпілій, у період дії воєнного стану, почали вимагати від останньої грошові кошти та цінні речі, в ході чого ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом нападу, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_4 , з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, діючи відкрито для ОСОБА_8 , застосував до неї насильство, яке є небезпечним для її здоров`я, а саме: закритою долонею руки (кулаком) наніс декілька ударів в скроневу область потерпілої, від чого потерпіла втратила орієнтир та впала на землю. 
Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 наніс ще декілька ударів нижніми кінцівками в область голови та лобну ділянку потерпілої, в той час ОСОБА_4 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 , шляхом ривка забрав з рук потерпілої належний їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S20 FE», 6/128 ГБ, у корпусі блакитного кольору, в чохлі жовтого кольору, з номером телефону НОМЕР_1 , ринкова вартість якого станом на 12.03.2025 року становить 3331 гривень 25 копійок.
В подальшому, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , діючи за попередньою домовленістю, продовжили наносити удари кулаками та нижніми кінцівками по обличчю, голові, ногам, тулубу ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_3 шляхом ривка забрав сумку потерпілої, з якої викрав павербанк фірми «Remax RPP 321» на 50 000 ампер чорного кольору, ринкова вартість якого станом на 12.03.2025 становить 956 гривень 75 копійок, чорний гаманець із екошкіри, який матеріальної цінності для потерпілої не становить, з особистими документами, грошові кошти у розмірі 900 гривень, а також зв`язку ключів від робочого приміщення та квартири потерпілої з ніж-брелком у вигляді ножа із серцем та написом «ОК» на серці марки «Grand Way», ринкова вартість якого станом на 12.03.2025 становить 167 гривень 80 копійок. 
Не припиняючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після заволодіння майном потерпілої продовжили по черзі наносити багаторазові удари кулаками по голові, обличчю та тулубу ОСОБА_8 , яка лежала на землі, чим спричинили останній тілесні ушкодження у вигляді синців в правій та лівій навколо орбітальних ділянках з поширенням на виличні ділянки, синців у лівій щічній ділянці, в проекції тіла нижньої щелепи зліва, в проекції правого колінного суглобу, саден на червоній каймі нижньої губи зліва, на підборідді з лівого та правого боку, закритого перелому кісток носа без зміщення, носова кровотеча. 
Вказані тілесні ушкодження як окремо так і разом, не були небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Заволодівши майном та грошовими коштами потерпілої, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишили ОСОБА_8 лежати на землі, яка частково втратила свідомість.
Заволодівши вказаним чужим майном та завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 4455 гривень 80 копійок, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосуванням такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану. 
Крім того, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (надалі Закон) е-паспорт - паспорт громадянина України у формі електронного відображення інформації, що міститься у паспорті громадянина України у формі картки, оформленому засобами Реєстру, разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом, штрих-кодом, цифровим кодом), а також інформації про місце проживання (за наявності).
Підпунктом «а» пункту 1 частини 1 статті 13 Закону визначено, що документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , перебуваючи разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4, та, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілої, шляхом нападу поєднаного із застосуванням насильства, за попередньою змовою з групою осіб відносно ОСОБА_8 , приблизно о 23:00, шляхом ривка забрав сумку потерпілої, з якої викрав чорний гаманець із екошкіри, в якому знаходився паспорт громадянина України у вигляді картки на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_2 , виданий Київським відділом у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області 22.01.2024 року, що є універсальним документом, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство, усвідомлюючи, що цей документ належить потерпілій та засвідчує важливі факти і події в її житті і втрата якого суттєво утруднює реалізацію прав, свобод і законних інтересів потерпілих, не вживаючи заходів до його повернення власниці, в подальшому, розпорядився на власний розсуд, разом зі своїм братом ОСОБА_4 . 
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
В подальшому, 12.03.2025 року, близько 00 год. 00 хв. Потерпіла ОСОБА_8 , зустрівшись зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на перехресті вулиці Велика Арнаутська кут вулиці Преображенської, в м. Одесі, розповіла останньому, що стосовно неї упродовж попередньої години, тобто з 23:00 по 23:59 11.03.2025, було здійснено напад, за результатами якого дві раніше невідомі їй особи заволоділи її грошовими коштами та іншим майном.
Через невстановлений проміжок часу, а саме з 01:00 по 02:00 12.03.2025 ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу вулиці Велика Арнаутська, 107 у м. Одеса, помітили потерпілу ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , який, в свою чергу, шукав кривдників своєї дружини напередодні.
В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , продовжили свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння у період дії воєнного стану майном, яке б могло знаходитись у потерпілого ОСОБА_10 , шляхом нападу поєднаного із насильством, яке є небезпечним для здоров`я та діючи за попередньою змовою, яка проявилась в усній домовленості між ними, умисно, продовжуючи свою злочинну діяльність, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпечність свого діяння, підійшовши позаду ОСОБА_9 , спільно нанесли декілька ударів кулаком в область потилиці потерпілого, у зв`язку із чим останній втратив орієнтир та впав на землю, а потерпіла ОСОБА_8 побігла гукати інших осіб на допомогу. 
Після цього, ОСОБА_9 підвівся та намагаючись втекти від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , перебіг проїзну частину дороги на перехресті вулиці Велика Арнаутська та проспекту Українських героїв.
В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , підбігли до ОСОБА_9 та почали наносити хаотичні удари за допомогою верхніх та нижніх кінцівок по голові та корпусу ОСОБА_9 внаслідок чого потерпілий впав на землю.
В цей час, коли ОСОБА_3 продовжував наносити тілесні ушкодження по тулубу потерпілого, ОСОБА_4 , висловлюючи погрозу ОСОБА_9 щодо застосування насильства, а саме перелому безіменного пальця правої руки потерпілого, почав вимагати в останнього зняти срібну обручку, вартість якої не визначено, попередньо викрутивши його кисть руки та внаслідок чого зняв вказану обручку з пальця потерпілого та дістав із внутрішньої кишені куртки потерпілого грошові кошти в загальній сумі 28 800 гривень, після чого, від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий повністю втратив свідомість.
Скориставшись тим, що потерпілий втратив свідомість, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заволоділи мобільним телефоном марки «Realme GT Neo 2», зеленого кольору, у чорному пластиковому чохлі, 8/128 ГБ, з номером телефону НОМЕР_3 , ринкова вартість якого станом на 12.03.2025 становить 2858 гривень.
ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 своїми діями спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, садна в лобній ділянці справа, садна в правій надбрівній ділянці, синця в області верхньої та нижньої повік лівого ока, крововилив під кон?юнктиву лівого ока, синця в області верхньої повіки правого ока, синця в області спинки носу, садна в області червоної облямівки нижньої губи по центру, синця в проекції лівого кута нижньої щелепи, садна в лівій завушній ділянці, синця на волосистій частині голови в області потилиці по центру, синця в області передньої черевної стінки зліва, садна на правому передпліччі по передній поверхні у нижній третині, садна на правому передпліччі по задній поверхні у нижній третині, садна по долонній поверхні правої кисті в проекції 2-ї п?ясної кістки, синця на лівому передпліччі по передній поверхні у нижній третині, синця на лівому передпліччі по передній поверхні у верхній та середній третинах, синця на лівому передпліччі по передній поверхні у нижній третині, садна по тильній поверхні лівої кисті, в проекції 2-ї п?ясної кістки, садна на правій сідниці у верхньому зовнішньому квадранті, садна на правому стегні по задній поверхні у нижній третині, садна в проекції правого колінного суглоба, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 
Заволодівши вказаним чужим майном та завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 31658 гривень, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосуванням такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, вчинений в умовах воєнного стану. 
У судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах, викладених в обвинувальних актах, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним правопорушень, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію свого діяння. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо його не карати. Також зазначив, що після набрання вироку законної сили він хоче мобілізуватися до лав ЗСУ.
Прокурор просив суд визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
Захисник та обвинувачений просили суд врахувати щире каяття ОСОБА_3 та призначити йому мінімальне покарання. 
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах, викладених в обвинувальних актах, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним правопорушень, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію свого діяння. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо його не карати. Також зазначив, що після набрання вироку законної сили він хоче мобілізуватися до лав ЗСУ.
Прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання на підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України у виді 8 років 1 місяць позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
Захисник та обвинувачений просили суд врахувати щире каяття ОСОБА_4 та призначити йому мінімальне покарання. 
Потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, цивільний позов не надавала.
Потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, цивільний позов не надавав.
Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинувачених та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинувачених, захисників суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, доведена та його дії правильно кваліфіковані: 
-за ч. 4 ст. 187 КК України -напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосуванням такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану;
-за ч. 4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосуванням такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, вчинений в умовах воєнного стану;
-за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, а також активне сприяння суду у встановленні фактичних обставин справи.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , що передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, доведена та його дії правильно кваліфіковані: 
-за ч. 4 ст. 187 КК України -напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосуванням такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану;
-за ч. 4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосуванням такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, вчинений в умовах воєнного стану;
-за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, а також активне сприяння суду у встановленні фактичних обставин справи.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , що передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».
Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, стан здоров`я, те, що він на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, а також його посередню характеристику за місцем проживання.
Таким чином, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна; за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
При цьому, застосовуючи покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і досягнення достатньої та справедливої сатисфакції потерпілих і суспільства в цілому.
Суд також встановив, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою з 12.03.2025 року, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили у зв`язку із призначенням покарання у виді позбавлення волі.
Суд, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, стан здоров`я, те, що він на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, а також його посередню характеристику за місцем проживання.
Таким чином, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі. 
Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у виді 8 (восьми) років 1 (одного) місяця позбавлення волі із конфіскацією майна; за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 1 (одного) місяця позбавлення волі із конфіскацією майна.
Крім того, суд встановив, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2025 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
При цьому, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст.187, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, 11.03.2025 року, тобто до постановлення попереднього вироку Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2025 року.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1, 2, 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
Отже, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , на думку суду, повинно бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2025 року, при цьому суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд також встановив, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою з 12.03.2025 року, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили у зв`язку із призначенням покарання у виді позбавлення волі.
Цивільні позови у справі відсутні.
Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту майна, який був накладений ухвалами слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року (справа №522/5017/25, провадження №1-кс/522/1817/25, №1-кс/522/1818/25, № 1-кс/522/1819/25), так як у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 301, 302, 368, 373-374, 376, 382, 392-395, 484-490 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по даному кримінальному провадженню у період з 12.03.2025 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді 8 (восьми) років 1 (одного) місяця позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України - у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання у виді 8 (восьми) років 1 (одного) місяця позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, остаточно призначитиОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання у виді 8 (восьми) років 1 (одного) місяця позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по даному кримінальному провадженню у період з 12.03.2025 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покаранняОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносноОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Скасувати арешт, накладений на речові докази у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року (справа №522/5017/25, провадження №1-кс/522/1817/25), а саме на: мобільний телефон марки «Samsung», SM G7806/DS, IMEI: НОМЕР_4 , в корпусі бірюзового кольору, поміщено до спеціального пакету серія RIC №2136906; павербанк, в корпусі чорного кольору, марки «Realmy», 50 000 Am., поміщено до спеціального пакету серія RIC №2136906; чоловіча кофта чорного кольору, з сірими вставками, поміщено до спеціального пакету серія ВУМ №4008586; чоловічі кросівки, чорно-білого кольору, розмір 42, поміщено до спеціального пакету серії PSP №4145628.
Скасувати арешт, накладений на речові докази у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року (справа №522/5017/25, провадження №1-кс/522/1818/25), а саме на: мобільний телефон марки «Realme», в корпусі світло-зеленого кольору, на момент вилучення знаходився у вимкненому стані, який має сколи а тріщини на задній скляній частині мобільного телефону з чохлом чорного кольору, поміщено до спеціального пакету серія HYQ №0196746; чоловічий перстень з білого металу з витравленням всередині перстню, поміщено до спеціального пакету серія HYQ №0196746; зв`язка ключів, з яких 5 (п`ять) звичайних металевих, та 1 (один) ключ-чіп зеленого кольору, бирка червоного кольору з надписом «Преобр», брелок, поміщено до спеціального пакету серія HYQ №0196746; одяг, належний ОСОБА_4 , а саме: спортивні штани темно-сірого кольору з надписом «PUMA», чоловічі кросівки чорного кольору з надписом «Adidas», чоловічий батник (худі) чорно-сірого кольору, поміщено до спеціального пакету серії INР №4000339.
Скасувати арешт, накладений на речові докази у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року (справа №522/5017/25, провадження №1-кс/522/1819/25), а саме на: мобільний телефон марки «YIYO», в корпусі синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , поміщено до спеціального пакету серія RIC №2017326.
Речові докази: чоловіча кофта чорно-сірого кольору, поміщена до спеціального пакету №NPU 2059161; кофта чоловіча чорно-сірого кольору без написів, штани чоловічі чорного кольору марки «Пума», кросівки чорного кольору із білими вставками марки «K&G» розміру 44, які було поміщено до спеціального пакету №PSP4104182; кросівки біло-чорного кольору без написів розміру 42, які було поміщено до спеціального пакету № PSP3227801; мобільний телефон марки «Samsung», SM G7806/DS, IMEI: НОМЕР_4 , в корпусі бірюзового кольору, поміщено до спеціального пакету серія RIC №2136906; павербанк, в корпусі чорного кольору, марки «Realmy», 50 000 Am., поміщено до спеціального пакету серія RIC №2136906; мобільний телефон марки «Realme», в корпусі світло-зеленого кольору, на момент вилучення знаходився у вимкненому стані, який має сколи а тріщини на задній скляній частині мобільного телефону з чохлом чорного кольору, поміщено до спеціального пакету серія HYQ №0196746; чоловічий перстень з білого металу з витравленням всередині перстню, поміщено до спеціального пакету серія HYQ №0196746; зв`язка ключів, з яких 5 (п`ять) звичайних металевих, та 1 (один) ключ-чіп зеленого кольору, бирка червоного кольору з надписом «Преобр», брелок, поміщено до спеціального пакету серія HYQ №0196746; мобільний телефон марки «YIYO», в корпусі синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , поміщено до спеціального пакету серія RIC №2017326; спортивні штани темно-сірого кольору з надписом «PUMA», чоловічі кросівки чорного кольору з надписом «Adidas», чоловічий батник (худі) чорно-сірого кольору, поміщено до спеціального пакету серії INР №4000339; чоловіча кофта чорного кольору, з сірими вставками, поміщено до спеціального пакету серія ВУМ №4008586; чоловічі кросівки, чорно-білого кольору, розмір 42, поміщено до спеціального пакету серії PSP №4145628, - повернути власникам.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1