ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
27 серпня 2026 року | Справа № 331/5206/26

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Губанова Р.О., 
секретарка судового засідання Владиченко І.В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Запорізького національного університету 
про розірвання договору про підготовку здобувача вищої освіти та стягнення коштів. 

Короткий зміст позову, рух справи.
18 червня 2026 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов зазначений цивільний позов.
Узагальненими доводами позовної заяви є те, що 02 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та Запорізьким національним університетом було укладено Договір № 373/2023-2 про підготовку здобувача вищої освіти ступеня доктора філософії в аспірантурі за рахунок коштів фізичної особи. 
Відповідно до п. 2 Договору, Відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити мою підготовку на третьому (освітньо-науковому) рівні вищої освіти за спеціальністю 051 «Економіка». 
Зі свого боку, на виконання умов Договору (зокрема, щодо фінансових зобов`язань Замовника), мною було здійснено повну та своєчасну оплату освітніх послуг на загальну суму 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) гривень.
Позивач свої фінансові зобов`язання як Замовник освітніх послуг виконав належним чином, у повному обсязі та у встановлені Договором строки. 
Перевіривши на офіційному ресурсі Міністерства освіти і науки України свої дані (зокрема через портал ЄДЕБО та портал Дія), позивачем було виявлено, що інформація про нього як про здобувача освіти (аспіранта) ЗНУ - повністю відсутня. Жодного запису про його навчання в Запорізькому національному університеті за спеціальністю 051 «Економіка» не існує. 
Запорізький національний університет свої зобов`язання за Договором виконав неналежним чином, допустивши істотне та триваюче порушення вимог чинного законодавства України у сфері вищої освіти, що призвело до повної втрати інтересу до укладеного Договору з боку позивача та робить неможливим досягнення первісної мети його укладення - набуття ОСОБА_1 офіційного статусу здобувача вищої освіти та отримання відповідних освітніх послуг у легальному полі держави. 
Станом на дату подання позову загальна сума вимог дорівнює 54 811,51 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот одинадцять гривень 51 копійка) та складається з: заборгованість за зобов`язаннями: 45 000,00 грн, майнові відшкодування та санкції: 2 610,00 грн (інфляція) + 643,56 грн (відсотки) + 6 557,95 грн (пеня) = 9 811,51 грн.
Виходячи з наведеного, представник позивача просив: 
- розірвати Договір № 373/2023-2 від 02.10.2023 року про підготовку здобувача вищої освіти ступеня доктора філософії в аспірантурі за рахунок коштів фізичної особи, укладений між ОСОБА_1 та Запорізьким національним університетом; 
- стягнути з Запорізького національного університету на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 54 811,51 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот одинадцять гривень 51 копійка), з яких: 45 000 гривень – сплачені кошти за навчання 2 610,00 гривень – інфляційні витрати 643,56 гривень – 3 відсотки річних 6 557,95 гривень – пеня.
- стягнути з Запорізького національного університету на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у сумі: 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Ухвалою судді від 18.06.2026 відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.
Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження вважається отриманою відповідачем 22.06.2026.
Представником відповідача 18.08.2026 через підсистему «Електронний суд» до суду подано відзив на позовну заяву.
Ухвалою судді від 24.08.2026 відзив на позовну заяву залишений без розгляду. 
У судовому засіданні 25.08.2026 представником позивача заявлено клопотання про уточнення позовних вимог, встановлено порядок з`ясування обставин і дослідження доказів, досліджено докази. Протокольною ухвалою судове засідання відкладено на 27.08.2026.
27.08.2026 представником позивача подана заява в якій він просив позовні вимоги задовольнити у зменшеному обсязі, а саме: 
- розірвати Договір № 373/2023-2 від 02.10.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та Запорізьким національним університетом;
- стягнути з Запорізького національного університету на користь ОСОБА_1 кошти у загальному розмірі 45 000,00 (сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок), з яких: 45 000,00 гривень – сплачені кошти за навчання; 
- в іншій частині позову залишити без розгляду.
27.08.2026 представником відповідача подана заява в якій відповідач визнав заявлені зменшені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про їх задоволення. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Будь-яких інших заяв чи клопотань сторонами не подано. 
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини встановлені судом,
мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.
02 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та Запорізьким національним університетом було укладено Договір № 373/2023-2 про підготовку здобувача вищої освіти ступеня доктора філософії в аспірантурі за рахунок коштів фізичної особи. 
Відповідно до п. 2 Договору, Відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити підготовку позивача на третьому (освітньо-науковому) рівні вищої освіти за спеціальністю 051 «Економіка». На підтвердження цього відповідачем було видано Витяг із наказу № 1529-c від 29.09.2023 р. про зарахування ОСОБА_1 на навчання та Довідку № 23.01-15/3667-14.02.2024. 
Зі свого боку, на виконання умов Договору (зокрема, щодо фінансових зобов`язань Замовника), мною позивачем здійснено повну та своєчасну оплату освітніх послуг на загальну суму 45 000,00 грн, що підтверджено квитанцією від 07.02.2024 р. на суму 30 000,00 грн та квитанцією від 20.12.2024 р. на суму 15 000,00 грн. 
Перевіривши на офіційному ресурсі Міністерства освіти і науки України свої дані (зокрема через портал ЄДЕБО та портал Дія), позивачем було виявлено, що інформація про нього як про здобувача освіти (аспіранта) ЗНУ - повністю відсутня. Запису про його навчання в Запорізькому національному університеті за спеціальністю 051 «Економіка» не існує. 
Свої фінансові зобов`язання як Замовник освітніх послуг позивач виконав належним чином, у повному обсязі та у встановлені Договором строки. Однак, Запорізький національний університет свої зобов`язання за Договором виконав неналежним чином, допустивши істотне та триваюче порушення вимог чинного законодавства України у сфері вищої освіти.
18 грудня 2025 року Позивачем було подано письмову претензію (заяву) на ім`я Ректора Запорізького національного університету щодо дострокового розірвання договору та повернення сплачених коштів у зв`язку з порушенням ЗНУ умов договору (заява зареєстрована в канцелярії за вх. № 1480/01/01-17). 
Проте, станом на день подання позову, відповідач залишив заяву без належного реагування та жодних коштів не повернув, чим змусив ОСОБА_1 звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.
Згідно з п. 13.2 Договору № 373/2023-2, у разі дострокового розірвання договору внаслідок порушення Закладом договірних зобов`язань, кошти, що були внесені Замовником, повертаються йому в обсязі оплати частини послуги, не наданої на дату розірвання. 
Станом на дата подання позову загальна сума вимог дорівнює 54 811,51 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот одинадцять гривень 51 копійка) та складається з: заборгованість за зобов`язаннями: 45 000,00 грн, майнові відшкодування та санкції: 2 610,00 грн (інфляція) + 643,56 грн (відсотки) + 6 557,95 грн (пеня) = 9 811,51 грн.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначені в ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту є примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання або розірвання договору; відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 907 Цивільного кодексу України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.
Відповідно до Закону України «Про вищу освіту» та Закону України «Про освіту», ключовою складовою надання освітньої послуги є внесення інформації про здобувача до Єдиної державної електронної бази з питань освіти (ЄДЕБО). Статус здобувача вищої освіти виникає та підтверджується перед державою і третіми особами виключно з моменту внесення відповідного запису до ЄДЕБО.
Відповідно до розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, користувачі ЄДЕБО - це працівники уповноважених суб`єктів, яким наказом керівника надано право доступу до ЄДЕБО. Уповноваженими суб`єктами є, зокрема, суб`єкти освітньої діяльності (яким є ЗНУ).
Відповідно до розділу ІІІ Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, інформація вноситься до ЄДЕБО користувачами ЄДЕБО протягом п`яти робочих днів з моменту її створення або отримання, якщо інший строк не встановлений законодавством. У разі порушення встановленого строку під час внесення інформації уповноважений суб`єкт додатково вносить до ЄДЕБО інформацію про причини такого порушення з накладенням кваліфікованого електронного підпису керівника. Якщо порушення встановленого строку становить більше 30 календарних днів, внесення інформації до ЄДЕБО здійснюється виключно за погодженням розпорядника ЄДЕБО (Міністерства освіти і науки України).
До ЄДЕБО обов`язково вносяться такі дані про фізичних осіб (здобувачів освіти): прізвище, ім`я, по батькові; дані документів, що посвідчують особу; реєстраційний номер облікової картки платника податків; про зарахування, відрахування, переривання навчання; рівень і ступінь освіти, що здобувається, освітня програма; форма навчання; курс навчання тощо.
Відповідно до розділу IV Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, саме органи управління закладів освіти (суб`єкти освітньої діяльності) зобов`язані вносити до ЄДЕБО та підтримувати в повному, актуальному та достовірному стані інформацію про своїх здобувачів.
Правовідносини, що виникли між сторонами, підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позивач є споживачем освітніх послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, або якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору. Крім того, у разі виявлення істотних недоліків у наданій послузі споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплачених коштів.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У судовій практиці сформовано чітку та непохитну правову позицію щодо того, що сам лише факт укладення договору про надання освітніх послуг або наявність внутрішніх наказів навчального закладу не є безумовним та самодостатнім доказом того, що послуга фактично надавалася здобувачу та споживалася ним.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 23 липня 2025 року у справі № 760/19185/22, правовідносини між закладом освіти та здобувачем освіти за своєю правовою природою є договірними правовідносинами з надання послуг, на які поширюються положення статті 901 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».
У зазначеній постанові Верховний Суд, вирішуючи питання щодо права замовника освітніх послуг на відмову від договору та повернення сплачених коштів у разі неналежного виконання закладом освіти своїх зобов`язань, дійшов висновку, що об`єктом судового захисту у таких спорах є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес споживача. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково внаслідок неправомірної поведінки або бездіяльності іншої сторони договору. Якщо виконавець (заклад вищої освіти) не довів належними та допустимими доказами факт надання освітньої послуги у спосіб та в порядку, визначених державними стандартами та вимогами законодавства (зокрема, щодо обов`язкової реєстрації статусу здобувача у відповідних державних реєстрах та базах), така послуга вважається ненаданою, або наданою з істотним недоліком.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування належного виконання договору не може ґрунтуватися на припущеннях виконавця послуг.
Відсутність належних та допустимих доказів фактичного надання освітніх послуг у повному обсязі виключає право закладу освіти вимагати оплату або утримувати вже отримані від замовника кошти. У разі виявлення істотних недоліків у наданій послузі або її ненадання, споживач має абсолютне право вимагати розірвання договору та повернення сплачених коштів у повному обсязі, як це передбачено статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів. 
Представника позивача у поданій до суду заяві про уточнення (зменшення) позовних вимог, просить суд розірвати Договір № 373/2023-2 від 02.10.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та Запорізьким національним університетом та стягнути з Запорізького національного університету на користь ОСОБА_1 кошти у загальному розмірі 45 000,00 (сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок), з яких: 45 000,00 гривень – сплачені кошти за навчання.
Відповідач визнав заявлені зменшені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про їх задоволення. 
За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Отже суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі з урахуванням зменшених позовних вимог. 

Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки заявлені позовні вимоги про розірвання договору про підготовку здобувача вищої освіти та стягнення сплачених за договором коштів пов`язані із захистом прав позивача як споживача освітніх послуг.
Окрім того, представник позивача у заяві про уточнення (зменшення) позовних вимог зазначив, що протягом 5 днів після ухвалення рішення суду буде подана заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 10,12,13,76-84,141, 258, 259, 265, 268, 273ЦПК України, суд

ухвалив:
позов ОСОБА_1 до Запорізького національного університету, задовольнити повністю. 
Розірвати Договір № 373/2023-2 від 02.10.2023 року про підготовку здобувача вищої освіти ступеня доктора філософії в аспірантурі за рахунок коштів фізичної особи, укладений між ОСОБА_1 та Запорізьким національним університетом.
Стягнути з Запорізького національного університету на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за навчання в сумі 45 000 (сорок п`ять тисяч гривень) грн. 00 коп.
Реквізити учасників справи:
- позивач:  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
- відповідач: Запорізький національний університет, 69600, м. Запоріжжя, вул. Університетська, буд. 66, ідентифікаційний код: 02125243. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 

Суддя | Р.О. Губанов