Справа № 420/8804/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ 44069166, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ 44069166, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), в якій позивач просить: 
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0248868-2407-1533-UA51100010000023950 від 06.05.2024 року.
Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити з інтегрованої картки позивача помилково нараховану суму податкового боргу у розмірі 457154,40 грн.
Ухвалою від 16 квітня 2025 року після усунення недоліків у позовній заяву, позивачу поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було допущено порушення процедури складання та направлення ППР платнику податків, оскільки позивач не отримував ППР особисто чи через представника, відповідачем не надано доказу на підтвердження щодо вручення ППР рекомендованим листом.
Крім того представник позивача зазначає, що відповідачем порушено вимоги ст. 59 ПК України та отримана податкова вимога не містить відомостей про факт виникнення податкового боргу та відсутній детальний розрахунок суми податкового боргу.
Представник позивача звертає увагу, що взагалі не зрозуміло та неможливо встановити, яким чином та на підставі чого виник борг та як відбулося нарахування податковим органом.
Представник позивача зазначає, що позивачем не подавалися податкові декларації з податку на нерухоме майно та не було отримано податкові повідомлення – рішення.
З наведених підстав представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.
До суду 29 квітня 2025 року (сформовано в системі ЕС 28.04.2025) від відповідача відзив на позовну заяву, відповідно якого відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними, посилаючись на те, що згідно з інформаційно-комунікаційної системи ДПС за фізичною особою ОСОБА_1 , рахується об`єкт нерухомого майна за адресою: - складське приміщення під реєстраційним номером майна АДРЕСА_2 , загальною площею 6823,2 кв. м., форма власності приватна, розмір частки 1/1 власник з 07.07.2017р. 
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Кодексу, фізичній особі ОСОБА_1 нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2023рік ППР № 0248868-2407-1533-UA51100010000023950 від 06.05.2024 на суму 457 154,40 гривень. ППР було направлено платнику, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на останню відому податкову адресу платника.
Представник відповідача зазначає, що Порядком надсилання контролюючими органами ППР платникам податку, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 №1204 та зареєстрованого в Мін`юсті 22.01.2016 за №124/28254 (із змінами), визначено, що ППР вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто, чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 Кодексу. 
Також представник відповідача звертає увагу, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Також представник відповідача зазначає, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податків на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає йому нове податкове повідомлення – рішення. 
З наведених підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що згідно з інформаційно-комунікаційної системи ДПС за фізичною особою ОСОБА_1 , рахується об`єкт нерухомого майна за адресою: - складське приміщення під реєстраційним номером майна АДРЕСА_2 , загальною площею 6823,2 кв. м., форма власності приватна, розмір частки 1/1 власник з 07.07.2017р. 
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Кодексу, фізичній особі ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС в Одеській області нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2023рік та сформоване податкове повідомлення-рішення № 0248868-2407-1533-UA51100010000023950 від 06.05.2024 на суму 457 154,40 гривень. 
Матеріалами справи підтверджено, що податкове повідомлення – рішення було направлено платнику, рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою позивача: АДРЕСА_1 .
Поштове відправлення повернулося на адресу контролюючого органу з позначкою пошти: «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до відповіді № 3032572 від 15.07.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , дата реєстрації: 24.04.2007.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).
Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.
Так, спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України (далі – ПК України).
Згідно з пп. 15.1 -15.2 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Згідно з пп. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Суд встановив, що згідно з інформаційно-комунікаційної системи ДПС за фізичною особою ОСОБА_1 , рахується об`єкт нерухомого майна за адресою: - складське приміщення під реєстраційним номером майна АДРЕСА_2 , загальною площею 6823,2 кв. м., форма власності приватна, розмір частки 1/1 власник з 07.07.2017р. 
Позивачем не спростовано надані відповідачем факти.
Відповідно до пп. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у порядку встановленому цим пунктом кодексу.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 ПК України).
Пункт 266.10. ст. 266 ПК України регулює питання строки сплати податку.
Відповідно до пп. 266.10.1. податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пп. 266.10.2. п. 266.10. ст. 266 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Відповідно до пп. 266.10.3. п. 266.10. ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Відповідно до п. 102.1. ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39--2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, що відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Кодексу, фізичній особі ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС в Одеській області нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2023рік та сформоване податкове повідомлення-рішення № 0248868-2407-1533-UA51100010000023950 від 06.05.2024 на суму 457 154,40 гривень. 
Матеріалами справи підтверджено, що податкове повідомлення – рішення було направлено платнику, рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою позивача: АДРЕСА_1 .
Посилання позивача на те, що не зрозуміло та неможливо встановити, яким чином та на підставі чого виник борг та як відбулося нарахування податковим органом, відхиляються судом, оскільки відповідачем доведено, що разом із податковим повідомленням – рішенням відповідачем було сформовано та направлено на податкову адресу позивача розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік по об`єктах оподаткування, які належать позивачу.
На посилання позивача щодо неотримання податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, суд зазначає таке.
Згідно з пунктами 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Пунктом 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. 
Згідно з пунктом 45.1 статті 45 ПК України податковою адресою платника податків-фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Суд встановив, що відповідно до відповіді № 3032572 від 15.07.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , дата реєстрації: 24.04.2007.
Оскаржуване податкове повідомлення-рішення було надіслано відповідачем саме на зазначену адресу.
До відзиву на позовну заяву відповідачем додано докази направлення вказаного податкового повідомлення – рішення на адресу: АДРЕСА_1 та докази повернення контролюючому органу з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», 08.08.2024 року.
Таким чином, відповідачем виконано вимоги ПК України та податкове повідомлення- рішення вважається врученим. 
Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи-платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року у справі № 826/11455/15, невиконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.
Разом з цим суду не надано доказів інформування позивача контролюючий орган про зміну своїх персональних даних як платника податку фізичної особи.
Тому наведені позивачем доводи не є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваного податкового повідомлення – рішення.
За таких встановлених судом обставин суд доходить висновку, що у відповідача були наявні правові підстави для нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз.осіб, які є власниками об`єкту нерухомості за 2023 рік шляхом формування податкового повідомлення-рішення № 0248868-2407-1533-UA51100010000023950 від 06.05.2024 року, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0248868-2407-1533-UA51100010000023950 від 06.05.2024 року є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим не належать задоволенню.
Щодо позовних вимог: зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити з інтегрованої картки позивача помилково нараховану суму податкового боргу у розмірі 457154,40 грн., з огляду на те, що суд дійшов висновку правомірності нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз.осіб, які є власниками об`єкту нерухомості за 2023 рік, відсутні правові підстави для виключення нарахованого податкового боргу із інтегрованої картки платника податку позивача.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає. 
У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд –

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ 44069166, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.