Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року
м. Київ
справа № 595/624/26
провадження № 51-1952ск26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скаргиОСОБА_4 на ухвалу судді Тернопільського апеляційного суду від 31 серпня 2026 року, 
встановив:
02 та 03 вересня 2026 року ОСОБА_4 скерував до Суду аналогічні за своїм змістом касаційні скарги, зі змісту яких та долучених до них судових рішень вбачається, що суддя Тернопільського апеляційного суду ухвалою від 31 серпня 2026 року на підставі
ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив ОСОБА_5 у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2026 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід дізнавача у кримінальному провадженні № 12026216130000053 від 06 травня 2026 року.
ОСОБА_4 , не погоджуючись із постановленим суддею суду апеляційної інстанції рішенням, звернувся до Суду з касаційними скаргами, в якій просить його скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційні скарги та наявні в розпорядженні Суду матеріали, колегія суддів уважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно з положеннями ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Главою 26 КПК України передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. 
Параграфом 6 Глави 3 КПК України визначено підстави, порядок вирішення питання про відвід та наслідки відводу судді (слідчого судді) в кримінальному провадженні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК Українивапеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
За вимогами ч. 3 ст. 307, частин 1, 2 ст. 309 КПК України, з урахуванням рішень Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року та № 8-р(II)/2026 від
21 липня 2026 року, визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку.
Вищезазначеними нормами не передбачено скарження ухвали судді (слідчого судді) за результатами розгляду відводу дізнавача.
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, слідчий суддя Бучацького районного суду Тернопільської області ухвалою від
27 серпня 2026 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід дізнавача у кримінальному провадженні № 12026216130000053 від 06 травня 2026 року.
ОСОБА_4 вказану ухвалу слідчого судді оскаржив в апеляційному порядку.
Суддя Тернопільського апеляційного суду ухвалою від 31 серпня 2026 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.
Свої висновки суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні заяви про відвід дізнавача не відноситься до переліку судових рішень, які відповідно до статей 309, 392 КПК України можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Відтак ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке не може бути предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком судді Тернопільського апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 31 серпня 2026 року - такою, що повністю відповідає вимогам КПК України.
Доводи ОСОБА_4 про те, що суд апеляційної інстанції не надав належну оцінку доводам його апеляційної скарги, Суд не бере до уваги, оскільки ухвала про відмову в задоволенні заяви про відвід дізнавача не є тим судовим рішенням, яке відповідно до положень статей 307, 309, 392 КПК України підлягає апеляційному оскарженню.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підстави для задоволення касаційних скарг ОСОБА_4 відсутні, тому у відкритті касаційного провадження за його касаційними скаргами необхідно відмовити. 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
відмовити  ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження
за його касаційними скаргами на ухвалу судді Тернопільського апеляційного суду від 31 серпня 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3