Справа № 289/1081/26
Номер провадження 2/289/1220/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 28.05.2026 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 23758-12/2024 від 11.12.2024 в розмірі 18550,00 грн., судовий збір в розмірі 2662,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Як на підставу позовних вимог позивач вказує, що 11.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 23758-12/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. строком на 120 днів зі сплатою процентів (1%) за користування кредитом на умовах та в терміни, передбачених договором, проте відповідачем не було сплачено кредитні кошти, проценти за користування кредитом в обумовлений у договорі строк, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 18550,00 грн., з яких: 6000,00 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 7150,00 грн. -заборгованість за відсотками, 5400,00 грн. -заборгованість за штрафом.
24.03.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 24032025, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 23758-12/2024 від 11.12.2024. 
Ухвалою від 05.06.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, розгляд справи призначено на 06.07.2026 (а.с.48-49), про що учасників справи повідомлено належним чином, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів, на виконання цієї ухвали 29.06.2026 з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла витребувана судом інформація (а.с.59).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в п.п. 3, 4 прохальної частини позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.
З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом (Постанова ВС від 13.10.2025 у справі №572/3022/24).
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином (а.с.57,68), однак в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань від неї не надходило, відзив на позовну заяву не подавала. 
За таких обставин, з урахуванням положень ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №23758-12/2024 (а.с.13 на звороті-19), який було укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору Y454, який був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_1 11.12.2024 о 16:29, про що свідчить розділ 8 Договору, а також довідка про ідентифікацію позичальника Товариством (а.с.22).
Згідно п. 1.1. Договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором: кредит надається строком на 120 днів дата надання кредиту 11.12.2024, кінцева дата погашення 09.04.2025 (п. 1.2.); денна процентна ставка 1,00% (п.п.1.4.1.); кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи реквізити платіжної картки № НОМЕР_2 (п.1.6.); укладення Договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію» (п.2.18.); сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів (п.3.1.); у випадку прострочення Клієнтом сплати платежів відповідно узгодженого Графіку Договором передбачена неустойка у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України (п.5.3.).
У Графіку розрахунків, що є Додатком №1 до Договору вказана загальна вартість кредиту - 13200,00 грн., з якої 6000,00 грн. - сума кредиту, 7200,00 грн. - проценти за користування кредитом (а.с.20).
Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклала із ТОВ «Стар Файненс Груп» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Підписанням договору відповідач усвідомлено погодився з викладеними в ньому умовами, включаючи строки кредитування, розмір кредиту, комісії за надання кредиту та процентної ставки, порядок її нарахування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що відповідає принципу свободи договору з урахуванням рівності статусу сторін такого договору.
Підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є Заявка-анкета Клієнта на отримання фінансового кредиту в ТОВ «Стар Файненс Груп», підписана одноразовим ідентифікатором W959 (а.с.8 на звороті-9), у якій зазначені особисті дані відповідача, Інформаційне повідомлення про передачу позичальником до ТОВ «Стар Файненс Груп» персональних даних (а.с.10) та Паспорт споживчого кредиту Інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.11-13).
На підтвердження перерахування коштів в сумі 6000,00 грн. позивачем надано повідомлення ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 17.06.2026 про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта : 11.02.2024 16:35:01 на суму 6000,00 грн. маска картки НОМЕР_2 , ПІБ клієнта ОСОБА_1 (а.с.21 на звороті).
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано інформацію, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) Банком емітовано платіжну картку НОМЕР_2 , на яку було зарахування коштів у сумі 6000,00 грн. - 11.12.2024 (а.с.59).
З відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Стар Файненс Груп» по кредитному договору №23758-12/2024 від 11.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 за період з 11.12.2024 по 24.03.2025 нараховувалися відсотки, штрафи, здійснено оплат за кредитом на суму 300,00 грн.; загальна заборгованість становить 17950,00 грн., з якої 6000,00 грн. - тіло кредиту, 840,00 грн. - відсотки, 5350,00 грн. - прострочені відсотки, 5400,00 грн. - штрафи (а.с.30-31). 
Отже наведені обставини укладання договору, виконання кредитором обов`язку із надання грошових коштів у кредит, та невиконання відповідачем позичальником обов`язку із їх повернення та сплати відсотків, є встановленими судом й відповідачем не спростовані.
24.03.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 24032025, відповідно до умов якого кредитор ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило за плату ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників (а.с.23-29).
З витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24032025 від 24.03.2025 вбачається, що під № 3048 вказано ОСОБА_1 , номер кредитного договору № 23758-12/2024 від 11.12.2024, загальна сума заборгованості за яким складає 17590,00 грн. (а.с.28).
Відтак право вимоги за кредитним договором № 23758-12/2024 від 11.12.2024 були передані ТОВ «Стар Файненс Груп» на користь ТОВ «Фінансова Компапнія «Кредит-Капітал» на підставі реєстру прав вимог, який оформлений належним чином.
Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 23758-12/2024 від 11.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 станом на день закінчення строку кредитування 09.04.2025 становить 18550,00 грн. та складається : тіло кредиту - 6000,00 грн., проценти за користування - 7150,00 грн., штрафи - 5400,00 грн. (а.с.29 на звороті). 
11.05.2026 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» направлено ОСОБА_1 претензію про необхідність погасити існуючу заборгованість по кредиту (а.с.32).
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. 
З Договору № 23758-12/2024 від 11.12.2024 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Отже, відповідачем укладено електронний договір підписавши такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Аналогічні висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», викладені Верховним Судом у постановах 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 та ін.
Перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн. доведено наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо переходу до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо).
У справі, що розглядається, право вимоги до відповідача підтверджується Договором факторингу № 24032025 від 24.03.2025, актом приймання-передачі реєстру боржників та витягом з реєстру боржників, які засвідчені належним чином, містять підписи обох сторін договорів, а також платіжною інструкцією про плату згідно договору відступлення прав вимоги, вказані документи є належними доказами переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги та реєстру боржників, а тому до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 23758-12/2024 від 11.12.2024, укладеним між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 .
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано та не спростовано розмір заборгованості, заявлений позивачем.
На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 6000,00 грн., однак в порушення умов договору свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, право вимоги якої первісним кредитодавцем ТОВ «Стар Файненс Груп» переуступлено ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18550,00 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 6000,00 грн.; заборгованості за відсотками - 7150,20 грн.; заборгованості за штрафом - 5400,00 грн.
Щодо стягнення нарахованого штрафу в розмірі 5400,00 грн. суд зазначає, що відповідно до пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Починаючи з 24.02.2022 указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу.
На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними. 
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України).
Оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення неустойки за період, у який на території України введено воєнний стан, беручи до уваги положення пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення неустойки відсутні, тому у цій частині позовну заяву слід залишити без задоволення, а відтак заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 13150,00 грн.
Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає наступне.
Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 29997 від 15.05.2026 (а.с.8), що підтверджує понесення позивачем судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2662,40 грн. 
Також матеріали справи містять докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу : копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між АО «Апологет» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (а.с.34 на звороті); копію Акту №1239 від 11.05.2026 наданих послуг по справі боржника ОСОБА_1 на суму 8000,00 грн. (а.с.35) та детальний опис наданих послуг (а.с.35 на звороті), ордер на надання правничої допомоги адвокат Усенко М.І. (а.с.36).
Згідно положень ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.
Разом з тим, сторона відповідача не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню :
- судовий збір в розмірі 1887,36 грн. (13150,00 /18550,00 х 2662,40);
- витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5671,16 грн. (13150,00 /18550,00 х8000,00).
Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 141, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором № 23758-12/2024 від 11.12.2024 в розмірі 13150,00 грн. (тринадцять тисяч сто п`ятдесят грн. 00 коп.), а також судові витрати 1887,36 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім грн. 36 коп.) - сума сплаченого судового збору, та 5671,16 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят одна грн. 16 коп.) - витрати на професійну правничу допомогу, а всього 20708,52 грн. (двадцять тисяч сімсот вісім грн. 52 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте Радомишльським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Наталія СІРЕНКО