202/5740/26
1-кп/202/1535/2026
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року  Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 

розглянув у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт та угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № №12026042210000396 від 07.04.2026 року за обвинуваченням: 
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 289 КК України
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який навчається на 2-му курсі в 17 вищому професійному училищі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий. –
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді:
прокурор ОСОБА_5 
обвинувачений ОСОБА_3 
захисник ОСОБА_6 
обвинувачений ОСОБА_4 
законний представник ОСОБА_7 
захисник ОСОБА_8 

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений час та місці, але не пізніше 20 год. 34 хв. 27 березня 2026 року, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на втягнення неповнолітнього у протиправну діяльність, пов`язаний з незаконним заволодінням транспортним засобом.
Так, ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік від місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , під час розмови зі своїм неповнолітнім другом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи про вік останнього, так як є його близьким другом, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на втягнення неповнолітнього ОСОБА_4 у протиправну діяльність та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою втягнення неповнолітнього ОСОБА_4 , у злочинну діяльність, використовуючи стосовно свого друга власний авторитет старшого за віком друга, вчинив на нього психічний вплив способом прохання та запропонував останньому взяти участь в незаконному заволодінні транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Lifan» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на що останній погодився. Тим самим схилив неповнолітнього до вчинення злочинних дій.
Крім того, в невстановлений час, але не пізніше 20 години 34 хвилин 27.03.2026 у ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Lifan», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , вчинений за попередньою змовою групою осіб, з території багатоповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_5 , вхід до якої здійснюється вільно через ворота для в`їзду транспортних засобів.
Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, всупереч волі власника, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 , знаходячись 27.03.2026 по АДРЕСА_5 , вільно зайшли на територію багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 по вказаній вулиці, шляхом вільного доступу за вказаною вище адресою, пішли до зони паркування транспортних засобів біля будинку та підійшли до мотоциклу марки «Lifan», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, у якого було заблоковано руль керування транспортним засобом. В подальшому, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 здійснювали протягом певного часу механічні дії, які були направлені на розблокування руля мотоциклу та коли у них це вийшло, ОСОБА_3 привів його в рух, не запускаючи двигун та викотив його за межі території багатоповерхового будинку, без дозволу власника, у той час коли ОСОБА_4 постійно знаходився поруч, тобто останні отримали можливість ним заволодіти.
Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вільного доступу незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Lifan», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 174, який належить потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинили матеріальну шкоду останньому на суму 42202 гривень 89 копійок.
Крім того, в невстановлений час та місце, але не пізніше 20 години 34 хвилин 27.03.2026 у неповнолітнього ОСОБА_4 та у ОСОБА_3 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Lifan», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , вчинений за попередньою змовою групою осіб, з території багатоповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_5 , вхід до якої здійснюється вільно через ворота для в`їзду транспортних засобів.
Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, всупереч волі власника, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання неповнолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , знаходячись 27.03.2026 по АДРЕСА_5 , вільно зайшли на територію багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 по вказаній вулиці, шляхом вільного доступу за вказаною вище адресою, пішли до зони паркування транспортних засобів біля будинку та підійшли до мотоциклу марки «Lifan», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, у якого було заблоковано руль керування транспортним засобом. В подальшому, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3 , здійснювали протягом певного часу механічні дії, які були направлені на розблокування руля мотоциклу та коли у них це вийшло, ОСОБА_3 привів його в рух, не запускаючи двигун та викотив його за межі території багатоповерхового будинку, без дозволу власника, у той час коли ОСОБА_4 постійно знаходився поруч, тобто останні отримали можливість ним заволодіти.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вільного доступу незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Lifan», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 174, який належить потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинили матеріальну шкоду останньому на суму 42202 гривень 89 копійок.
05 червня 2026 року між обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисникамиОСОБА_6 , ОСОБА_8 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра – ОСОБА_10 , за згодою потерпілого, укладені угоди про визнання винуватості, відповідно до яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушеннь та зобов`язались беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.
В угодах зазначено, що обвинуваченим  ОСОБА_3 та ОСОБА_4  роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є:
для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) – обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, а саме: вирок може бути оскаржений:
в апеляційному порядку:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
в касаційному порядку:
- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 289 КК України: 
- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України – 3 роки позбавлення волі;
за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням
Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст.69 КК України, з переходом на більш м`який вид покарання не передбаченого санкцією статті 289 КК України, у виді 1-го року пробаційного нагляду.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації відповідно ст. 96-1 КК України відсутні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі, суду показав, що злочини вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті, що він дійсно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб; втягнув неповнолітнього у протиправну діяльність. Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі, суду показав, що злочин вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті, що він дійсно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.
Прокурор наполягав на затвердженні угоди та просив призначити обвинуваченим узгоджену міру покарання.
Захисники обвинувачених підтримали затвердження угод.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисників та обвинувачених, зазначає, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Так, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні якого  ОСОБА_3 та ОСОБА_4  визнали себе винуватими, та ч. 1 ст. 304 КК України, у вчиненні якого  ОСОБА_3  визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та нетяжкого злочинів відповідно, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні. Прокурором отримана згода потерпілої сторони на укладення угоди. 
Також судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 цілком розуміють права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.
Укладаючи угоду про визнання винуватості, де ОСОБА_4 та ОСОБА_3 беззастережно визнають свою вину і погоджуються на призначення узгодженого покарання відмовляючись таким чином, від права на судовий розгляд своєї справи, під час якого прокурор повинен довести вину особи. 
Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченими виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати
ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 289 - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб; втягнення неповнолітнього у протиправну діяльність, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, 
визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання неповнолітнього ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, відшкодування завданої шкоди.
Враховуючи данні про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення узгодженого сторонами покарання, з переходом на більш м`який вид покарання не передбаченого санкцією статті 289 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинувачених на користь держави слід стягнути витрати за проведення судових експертиз, в рівних частинах з кожного у сумі 2674,20 грн.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 червня 2026 року в м. Дніпро між обвинуваченим  ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_6 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра – ОСОБА_10 .
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання: 
- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України – у вигляді 3 років позбавлення волі;
- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України – у вигляді 5 років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
У відповідності до ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити, якщо протягом 2 років /іспитового строку/ він не вчинить нового злочину.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 червня 2026 року в м. Дніпро між обвинуваченим  ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_8 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра – ОСОБА_10 .
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України, з переходом до іншого, більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті 289 ч.2 КК України, у виді 1-го року пробаційного нагляду.
Відповідно до ст. 59-1 КК України суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до обвинувачених не застосовувався.
Речові докази суду не надавались.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, в рівних частинах, по 2674,20 грн. з кожного.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя    ОСОБА_11