У Х В А Л А 

29 липня 2026 року
м. Київ
справа № 990/213/26
провадження № 11-261заі26
Суддя Великої Палати Верховного Суду Гімон М. М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 червня 2026 року у справі № 990/213/26 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Верховної Ради України, Президента України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України про повернення коштів цільового вкладу,
УСТАНОВИВ:
01 червня 2026 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі також - позивачі) до Верховної Ради України, Президента України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України (далі - відповідачі), в якому позивачі заявили низку вимог до кожного з відповідачів.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 03 червня 2026 року позовну заяву повернув позивачам на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) через порушення правил об`єднання позовних вимог (об`єднано вимоги, які підсудні різним судам за інстанційною підсудністю).
ОСОБА_1 (далі також - скаржник) не погодився з таким судовим рішенням і подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції.
Ухвалою від 18 червня 2026 року суддя Великої Палати Верховного Суду залишив без руху подану апеляційну скаргу з тих підстав, що вона не відповідала вимогам КАС України - до неї не було додано документа про оплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Ухвала судді Великої Палати Верховного Суду від 18 червня 2026 року доставлена в електронний кабінет ОСОБА_1 19 червня 2026 року о 23:35.
29 червня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» направив клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з додатками, а також 30 червня 2026 року надіслав заяву про повідомлення суду щодо дати одержання відповідачами зазначеного клопотання позивача.
У поданому клопотанні про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 посилається на скрутне матеріальне становище та неможливість сплати ним судового збору. Зазначає, що є пенсіонером та ветераном праці, а пенсійні виплати є його єдиним джерелом доходу. У клопотанні наводить розмір пенсії, розрахунок витрат на харчування, комунальні послуги, благодійну допомогу та інші потреби. Також скаржник пов`язує своє скрутне матеріальне становище з невиконанням державою зобов`язань щодо компенсації вкладів Ощадбанку СРСР, відмовою державної компанії «Нафтогаз» у реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ, що, за доводами позивача, позбавило його права на отримання житлової субсидії, а також із заборгованістю з виплат за програмою «Національний кешбек». Крім того, ОСОБА_1 повторно посилається на те, що він як батько і представник повнолітньої дитини ОСОБА_2 , звільнений від сплати судового збору, як споживач банківських послуг, які надавалась за часів СРСР, та вважає, що з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів» і правові висновки Великої Палати Верховного Суду підлягає звільненню від сплати судового збору.
На підтвердження цих доводів ОСОБА_1 до клопотання додав, зокрема, пенсійне посвідчення, довідку про доходи № 2740884280777729, відповідно до якої сума пенсії за період з 01 січня по 31 грудня 2025 року складає 112250,12 грн.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, слід зазначити таке.
Приписами частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Частиною другою статті 132 КАС України врегульовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Варто врахувати, що згідно з заявленим скаржником клопотанням, він просить саме звільнити його від сплати судового збору. Питання про відстрочення або розстрочення його сплати скаржник не ставить. 
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. 
У наведеній правовій нормі встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення.
Згідно з наданими документами скаржник у 2025 році отримав пенсію у розмірі 112250,12 грн, при цьому сума судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, становить 2662,40 грн та не перевищує 5 відсотків від зазначеної вище суми доходу скаржника за 2025 рік (112250,12 грн * 5 % = 5612,51 грн). У зв`язку з цим відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 3674-VI. 
Предмет спору в цій справі, а також характер спірних правовідносин не дають підстав і для застосування пункту 3 частини першої статті 8 Закону № 3674-VI як підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору.
Суд ураховує інші доводи скаржника, зокрема, про його статус пенсіонера, ветерана праці, наведені ним розрахунки щомісячних витрат, а також доводи про невиконання державою зобов`язань щодо повернення вкладів Ощадбанку СРСР, відмову в реструктуризації заборгованості за природний газ, затримку при поверненні кешбеку за купівлю українських товарів, але вважає, що такі обставини ані кожна окремо, ані в сукупності не дають підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору, ураховуючи відсутність доказів фактичної неможливості сплати ним судового збору в сумі 2662,40 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.
Також в ухвалі від 18 червня 2026 року суддя Великої Палати Верховного Суду звертав увагу, що посилання скаржника на правову позицією Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) є помилковим, оскільки заявлені скаржником вимоги не пов`язані із захистом його прав як споживача, а тому немає підстав вважати скаржника звільненими від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Більш того, предметом апеляційного оскарження в цій справі є ухвала суду першої інстанції, постановлена з процесуального питання.
Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
З огляду на викладене вище, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме: надати документ про сплату судового збору в розмірі, встановленому законом (в сумі 2662,40 грн), а у випадку наявності підстав для звільнення від сплати судового збору - повідомити про такі і надати належним чином оформлений документ (його копію), підтверджуючий такі підстави.
Керуючись статтями 44, 121, 132, 133, 169, 248, 298 КАС України, суддя Великої Палати Верховного Суду
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліку апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 червня 2026 року у справі № 990/213/26 на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду в установлений судом строк апеляційна скарга разом з доданими до неї матеріалами буде повернута скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя Великої Палати
Верховного Суду М. М. Гімон