"08" вересня 2026 р. Справа № 363/4499/26

ПОСТАНОВА
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 вересня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
04 липня 2026 року близько 06 год. 35 хв. по автодорозі Київ-Вишгород-Десна 27 км., водій ОСОБА_1 , повторно протягом року керував транспортним засобом Renault Megane днз НОМЕР_1 , не маючи право керувати транспортними засобами, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці, що не реагують на світло, блідість покриву шкіри обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.п. 2.1.а, 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначені обставини підтверджуються даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №710309 та ЕПР 1 №710303 від 04 липня 2026 року, копіє протоколу серії ЕПР 1 №710300 від 04 липня 2026 року, направленням на медичний огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Вишгородська ЦРЛ», схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 04 липня 2026 року, постановою серії ЕНА №6801912 від 10 березня 2026 року, копією паспорту ОСОБА_1 , листом Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо відсутності інформації про видачу посвідчення водія ОСОБА_1 , витягом з ІПНП та даними відеозапису. 
ОСОБА_1 в суді обставини викладені у протоколі підтвердив та свою вину визнав. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Згідно п. 2.1.а. ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.1а, 2.5 ПДР України є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.
Отже, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника. 
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, слід застосувати щодо нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Отже нормами КУпАП передбачено лише розгляд питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, тоді як розстрочка сплати штрафу передбачена законом.
Аналіз наведених правових норм вказує на те, що розстрочка штрафу це надання судом права на оплату штрафу рівними частинами протягом певного терміну.
Згідно зі статтею 268 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є забезпечення виконання винесеної постанови, що обумовлює необхідність застосування усіх передбачених КУпАП заходів забезпечення виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та застосування накладеного адміністративного стягнення.
Відповідно до статті 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Враховуючи те, що призначений судом штраф в розмірі 40 800 грн. є значним в порівнянні з встановленою в Україні мінімальною заробітною платою, суд, з урахуванням доводів ОСОБА_1 про недостатнє матеріальне становище, доходить висновку, що сплата штрафу в зазначеному вище розмірі одним платежем становитиме для правопорушника надмірний тягар.
Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню, а призначений судом штраф в розмірі 40 800 грн. слід розстрочити до виплати рівними частинами щомісячно строком на 6 місяців.
На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 33, 36, 126, 130, 283 і 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в: 
справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП №363/4499/26 та ч.1 ст. 130 КУПАП №363/4501/26 об`єднати в одне провадження та присвоїти номер 363/4499/26.
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушень, передбачених, ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилученням транспортного засобу.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. на користь держави. 
Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови суду щодо сплати штрафу задовольнити.
Розстрочити виконання цієї постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок вісімсот) грн., шляхом виплати штрафу рівними частинами по 6 800 грн. щомісячно, строком на 6 (шість) місяців, починаючи з дня набрання цією постановою законної сили.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови – не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. 
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення. 
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Суддя