Номер провадження: 33/813/1114/26
Номер справи місцевого суду: 521/3739/26 
Головуючий у першій інстанції Громік Д. Д. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С.,в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кирилюка М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кирилюка М.А., на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.04.2026 відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, із середньою освітою, працюючого по найму, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,60 грн.
Відповідно до вказаної постанови суду, 05.03.2026 о 23 год. в м. Одеса, по вул. Тираспольське шосе, буд. 22/8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW535» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння а саме: почервоніння шкіри обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Кирилюк М.А. вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки місцевий суд, з одного боку, встановив, що водій погодився пройти огляд та фактично розпочав виконання вимоги працівників поліції, а з іншого — дійшов протилежного висновку про наявність відмови, не навівши належного обґрунтування такої позиції. При цьому судом 1-ої інстанції не було надано оцінки відсутності пропозиції пройти огляд на місці із застосуванням спеціального технічного засобу (Drager), не проаналізовано суперечливість дій працівників поліції, які спочатку ініціювали перевірку на стан наркотичного сп`яніння, а в подальшому склали протокол за ознаками алкогольного сп`яніння, а також неправильно витлумачено зміст відеозапису, зокрема щодо нібито відмови на 0:50 хвилині та подальшої реакції водія. Фактично висновок суду ґрунтується не на об`єктивно встановлених діях водія, а на припущеннях та непослідовній інтерпретації доказів, що унеможливлює визнання вини доведеною поза розумним сумнівом.
Посилаючись на наведені обставини, захисник Кирилюк М.А. просить скасувати постанову суду та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кирилюка М.А., які підтримали апеляційну скаргу та перевіривши доводи апелянта, ретельно дослідивши матеріали судового провадження, а також оглянувши відеозапис події, апеляційний суд дійшов висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607310 від 05.03.2026 (а.с.1), відповідно до якого 05.03.2026 о 23 год. в м. Одеса, по вул. Тираспольське шосе, буд. 22/8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW535» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння а саме: почервоніння шкіри обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху; 
- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а також те, що від проходження відповідного огляду останній відмовився (а.с. 5);
- відеозаписом з нагрудної камери відео-реєстратору співробітників поліції (а.с. 7), на якому також зафіксований факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує вищевказаним транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови місцевого суду, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Надаючи оцінку твердженням захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими було проведено з порушенням ч. 3 ст. 266 КУпАП, апеляційний суд такі відхиляє за необґрунтованістю з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 2 р. І Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 з подальшими змінами (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 7 р. I Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Приписами ч. 3 ст. 266 КУпАП також передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Так, дійсно, на відеозаписі події відсутня фіксація факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, водночас на відеозаписі зафіксовано факт згоди ОСОБА_1 на проходження огляду у медичному закладі, що свідчить про відмову останнього пройти огляд на місці зупинки, який передує огляду в закладі охорони здоров`я, від проходження якого ОСОБА_1 згодом також відмовився (час: 0:50 хв., диск 3).
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки підтверджується актом його огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а також те, що від проходження відповідного огляду останній відмовився.
Натомість, твердження захисника про те, що у наявному в матеріалах справи акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів заначено, що такий проводився за допомогою спеціального технічного засобу Drager 7510, не відповідає дійсності та спростовується цим же актом, з якого вбачається, що від проходження відповідного огляду ОСОБА_1 відмовився.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин та пояснив, що дійсно спочатку погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але згодом відмовився, в тому числі з огляду на роз`яснення поліцейського щодо можливості оскарження в подальшому вказаних дій поліцейських.
Також ОСОБА_1 пояснив, що поліцейськими йому не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, у такому випадку він би не відмовлявся та пройшов огляд у встановленому законом порядку, водночас, у відповідності до ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, зокрема, в цьому конкретному випадку, це не звільняло ОСОБА_1 від обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і саме за не виконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Тож, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 05.03.2026, як і факт відмови ним від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі відеозаписом події. 
Апеляційний суд вважає, що наявні підстави вважати таку поведінку ОСОБА_2 достатньою, щоб діти висновку про небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, в тому числі і в закладі охорони здоров`я, а отже відхиляє твердження сторони захисту в наведеній частині.
Окрім того, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання огляду на стан алкогольного сп`яніння недійсним, оскільки такий огляд поліцейськими не проводився за наслідком відповідної відмови водія ОСОБА_1 , що ним не оспорюється.
Також апеляційний суд не приймає до уваги посилання сторони захисту про те, що працівники поліції спочатку ініціювали перевірку ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а в подальшому склали протокол за ознаками алкогольного сп`яніння, враховуючи зміст пояснень ОСОБА_1 , які особисто ним зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, що він не погодився з алкогольним сп`янінням, водночас, жодного зауваження щодо незаконності дій поліцейських, в тому числі з встановлення у нього ознак наркотичного сп`яніння не вказав.
Апеляційний суд також наголошує, що ознаки як наркотичного, так і алкогольного сп`яніння встановлюються поліцейським шляхом візуального огляду водія, а підозра щодо перебування водія у стані будь-якого сп`яніння була б спростована або підтверджена шляхом проведення огляду на стан відповідного сп`яніння у передбаченому законом порядку, проте водій ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився.
Наведене свідчить, що твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції зі складання протоколу, є голослівними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами, при цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому викладені дата, час, місце та обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також зазначені ознаки саме алкогольного сп`яніння і засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан відповідного сп`яніння.
Таким чином, зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Кирилюка М.А., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.04.2026,про накладення стягнення на  ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца