Справа № 308/5208/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою його захисника-адвоката Петрика В.В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.
Відповідно до постанови суду, - 05.04.2025 року, о 19 год. 10 хв., водій ОСОБА_1 , в м. Ужгород на вул. Підгірна, 44, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився в медичному закладі та підтверджується висновком лікаря - нарколога №304, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Петрик В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що оскаржувана постанова суду є незаконною. Зазначає про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки є 2 законні підстави для зупинки ТЗ: на підставі ст.35 Закону «Про національну поліцію» при наявності порушень ПДР; на блокпосту відповідно до постанови КПУ від 29.12.2021 №1455 та №1456 без наявності порушень ПДР. Зазначає, що обставини, які викладені у рапорті поліцейського від 08.04.2025 не підпадають під можливості/права поліцейського зупиняти ТЗ, які передбачені ч.1 ст.35 Закону «Про національну поліцію». Отже, вважає, що зупинка ТЗ «просто так» є незаконною, тому всі подальші вимоги поліції до ОСОБА_1 , зокрема і проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний – такого висновку дійшов Чернівецький апеляційний суд у рішенні від 13.102.2022 по справі 18/1824/22. Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак алкогольного сп`яніння, що були виявлені працівниками поліції, що свідчить про відсутність конкретизації ознак, які підпадають під діяння адміністративного правопорушення та недоведеність підстав для подальшого огляду та стан алкогольного сп`яніння. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не погодився з медичним висновком та був не згідний з його результатом, проте працівники медичного закладу, які проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння не запропонували водієві надати зразки біологічного дослідження (кров чи слину) для проведення лабораторного аналізу з метою встановлення стану сп`яніння, що передбачено п.п.9-12 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності захисника – адвоката Петрика В.В., неявка якого із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останній належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а розгляд справи вже відкладався, у зв`язку з неявкою до суду. Заяви про відкладення розгляду справи не надходили.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі захисника – адвоката Петрика В.В., враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги сторони захисту та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9 «а».
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, фактично погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно зі встановленими в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Незважаючи на заперечення стороною захисту вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №291906 від 05.04.2025 року, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
З зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 05.04.2025 року, о 19 год. 10 хв., водій ОСОБА_1 , в м. Ужгород на вул. Підгірна, 44, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився в медичному закладі та підтверджується висновком лікаря - нарколога №304, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своїм підписом ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені дані про нього правильні.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний протокол щодо ОСОБА_1 був складений за керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (п.2.9а ПДРУ), а не за відмову від проходження огляду (п.2.5 ПДРУ), а тому посилання захисника про незазначення у протоколі ознак алкогольного сп`яніння у водія, не впливає на законність судового рішення.
Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, вина  ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: рапортом поліцейського у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №304 від 05.04.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, розпискою ОСОБА_1 про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Ужгород, вул. Підгірна, 44; поясненнями ОСОБА_1 від 05.04.2025; а також дослідженими відеоматеріалами відносно  ОСОБА_1 , які не викликають сумніви та узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи.
Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, а також  ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що причина зупинки була відсутня, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що згідно рапорту працівника поліції від 08.04.2025, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що 05.04.2025 екіпажу поліції надійшов виклик «тілесні ушкодження», прибувши на місце події, було виявлено свідків події, які повідомили, що між двома чоловіками чоловічої статі сталася бійка, після чого один із учасників події сів в транспортний засіб чорного кольору ВАЗ 21099 (д.н.з. не запам`ятали) та поїхав у сторону вул. Берчені. В подальшому транспортний засіб чорного кольору ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений екіпажем патрульної поліції для перевірки повідомлення, де було встановлено водія транспортного засобу, а саме: ОСОБА_1 . Під час перевірки зазначеного ТЗ у водія було виявлено ознаки сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у лікаря-нарколога.
Також апеляційний суд зазначає, що всупереч доводам апелянтів, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім цього, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів  ОСОБА_1 та його захисником-адвокатом Петриком В.В., а незгода з діями працівників поліції була висловлена ними лише під час розгляду справи в суді, що можна розцінювати, як спосіб захисту останнього.
Не надано й доказів, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість працівників поліції.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.
Отже, всупереч доводів сторони захисту та ОСОБА_1 , працівники поліції діяли у відповідності до вимог закону, та в законному порядку встановили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому провадження щодо нього не може бути закрите за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, посилання сторони захисту з цього приводу на певне рішення апеляційного суду України, є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й те, на яке посилається захисник, не створює правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не погодився з медичним висновком та був не згідний з його результатом, проте працівники медичного закладу, які проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння не запропонували водієві надати зразки біологічного дослідження (кров чи слину) для проведення лабораторного аналізу з метою встановлення стану сп`яніння, що передбачено п.п.9-12 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, передбачено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Пунктом 12 вказаного Розділу Інструкції передбачено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

В той же час, пунктом 13 визначено, що якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження сечі (іншого біологічного середовища в разі неможливості взяття сечі) та крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

При цьому, як убачається із матеріалів справи, в т.ч. відеозапису події, ОСОБА_1 перебував у свідомому стані та огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку.

Об`єктивних відомостей, які давали би обґрунтовані підстави вважати, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою недозволеного до використання технічного приладу чи з порушенням правил його експлуатації, в матеріалах справи немає, тому доводи сторони захисту в цій частині не є слушними.
Згідно з Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ОЗНПД м. Берегова» ЗОР №304 від 05.04.2025, який наявний у матеріалах справи, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд правопорушника було проведено лікарем ОСОБА_2 .
Таким чином, в результаті перевірки доводів апеляційної скарги не було встановлено даних, які б свідчили про неправомірність огляду, який було проведено відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, та який є чітким та зрозумілим, не містить суперечностей і не потребує додаткового роз`яснення.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, – у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
Поряд із цим, висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №304 від 05.04.2025 року з підстав його неповноти або неправильності стороною захисту не оскаржено, як і не оскаржено дії працівників медичного закладу, не містять їх і матеріали справи.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього були виявлені певні ознаки такого сп`яніння. В подальшому наявність у останнього стану алкогольного сп`яніння підтверджено при огляді в медичному закладі.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Тому підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.
Накладене на  ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Петрика В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага