ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/1147/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2025 (суддя суду першої інстанції Кисіль Р.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Запоріжжі, в адміністративній справі №280/1147/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
16.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у невиконанні обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з червня по листопад 2024 року пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі за кордоном;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену вищевказаною постановою, у розмірі до 100 000,00 грн. за період червень – листопад 2024 року, пропорційно кількості днів, протягом яких він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі за кордоном.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач 17 травня 2023 року, під час захисту Батьківщини в районі населеного пункту Олександро-Шултине, зазнав поранення та проходив лікування на етапах медичної евакуації, а також за кордоном. З аналізу норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода. Однак, позивачу починаючи з червня по листопад 2024 року не було нараховано і виплачено взагалі будь-які суми грошового забезпечення, зокрема за лікуванням.
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 08.08.2025 в задоволенні позовних вимог – відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що суд першої інстанції при ухвалення судового рішення не в повній мірі врахував обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого рішення.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив про безпідставність доводів скарги, просив суд рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Позивач подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій заперечує проти доводів відповідача. 
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .
17 травня 2023 року за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу в/ч НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Олександро-Шультине солдат ОСОБА_1 зазнав поранення в результаті ворожого мінометного обстрілу, зокрема одержав мінно-вибухову травму: вогнепальне осколкове поранення з багатоуламковим переломом кісток лівого передпліччя зі зміщенням і пошкодженням серединного та ліктьового нервів, вогнепальне осколкове поранення лівої стопи з уламковим переломом 2 плеснової кістки зі зміщенням. 
Вказані обставини підтверджуються витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 17.05.2023 №200 та довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 29.07.2023 р. №7936.
Після отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні: у КНП «МБКЛМД» ім. Руднева» ДМР м. Дніпро з 18.05.2023 по 28.06.2023 та з 28.07.2023 по 18.08.2023, у Національному інституті хірургії та трансплантації ім. О.О. Шалімова м. Київ з 11.10.2023 по 18.10.2023, у ДУ «ПО НАМН України» м. Київ з 18.10.2023 по 01.11.2023, у КНП «Міська лікарня №9» ЗМР м. Запоріжжя з 01.02.2024 по 10.02.2024, у лікувальних закладах за кордоном (Латвія) з 22.02.2024 по 25.10.2024, у ВМКЦ Західного регіону з 26.10.2024 по 13.11.2024.
З 23.06.2024 солдату ОСОБА_1 було призупинено нарахування та виплату грошового забезпечення, в тому числі додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн.
Зазначене підтверджується довідками про нарахування та утримання грошового забезпечення за період 01/2023-12/2023 та 01/2024-12/2024. Також вказані обставини не заперечуються відповідачем у наданому відзиві.
Вважаючи, що відповідач протиправно не виплачував позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з червня по листопад 2024 року, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав довідку ВЛК про необхідність в продовженні лікування після спливу 4 місяців лікування, відтак не набув права на отримання грошового забезпечення у розмірі 100 000 грн за вказаний період.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова Кабінету Міністрів України №168).
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
Відповідно до пункту 2-1 вказаної постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Тобто норми постанови Кабінету Міністрів України №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197.
Згідно з пунктами 2, 3 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пункт 9 розділу I Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Пункт 15 розділу I Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення не виплачується за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно з пунктом 17 розділу I Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 (застосовується з 01 лютого 2023 року) Порядок №260 доповнено новим розділом:
«Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.»
Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
Відповідно до пункту 6.11 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, (далі - Положення №402) постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК ( без затвердження).
Отже, додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.05.2025 року по справі № 380/27432/23 та від 05.06.2025 року по справі № 520/16421/23.
Пункт 6.13 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення №402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що загальний час безперервного перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати дванадцять місяців поспіль. Не пізніше закінчення строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.
Абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Отже, положення статті 101 Закону №2011-ХІІ установлюють, що підставою надання відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) ) із збереженням грошового та матеріального забезпечення є наявність висновку ВЛК. Водночас зазначена норма не встановлює особливих вимог щодо умов виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування військовослужбовця на лікуванні в медичних закладах. Такі умови визначені Порядком № 260, зокрема абзацом 3 пункту 9 розділу І цього Порядку №260.
Так, в абзаці 3 пункту 9 розділу І Порядку №260 подане в дужках словосполучення «військово-лікарської комісії» є вказівкою на альтернативного суб`єкта, уповноваженого на складання відповідного висновку, та не повинно тлумачитися як уточнення, що такий висновок має бути виданий саме ВЛК.
Це зумовлено тим, що хоча поняття «лікарняний заклад» і не має самостійного законодавчого визначення, підпункт 1.1 пункту 1 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385, визначає заклади охорони здоров`я, віднесені до лікарняних закладів, до яких військово-лікарська комісія не належить.
Отже, виплата грошового забезпечення після чотирьох місяців перебування на лікуванні може бути продовжена за наявності висновку лікарняного закладу або військово-лікарської комісії про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплат.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.11.2025 по справі № 520/3624/24, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Отже, призупинка виплати позивачеві сум грошового забезпечення з огляду на відсутність постанови ВЛК про необхідність продовження лікування є протиправною.
Так, судом встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні: у КНП «МБКЛМД» ім. Руднева» ДМР м. Дніпро з 18.05.2023 по 28.06.2023 та з 28.07.2023 по 18.08.2023, у Національному інституті хірургії та трансплантації ім. О.О. Шалімова м. Київ з 11.10.2023 по 18.10.2023, у ДУ «ПО НАМН України» м. Київ з 18.10.2023 по 01.11.2023, у КНП «Міська лікарня №9» ЗМР м. Запоріжжя з 01.02.2024 по 10.02.2024, у лікувальних закладах за кордоном (Латвія) з 22.02.2024 по 25.10.2024 у ВМКЦ Західного регіону з 26.10.2024 по 13.11.2024.
З 23.06.2024 солдату ОСОБА_1 було призупинено нарахування та виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн.
Водночас, як видно з Епікрізу Етапу латвійського лікувального закладу, де йому у період з 20.06.2024 було визначено потребу у продовженні лікування, заплановано трансплантацію іннервованого m. Flexor carpi ulnaris на ліву руку. У довгостроковій перспективі визначено потребу у пластиці опозиції. Операція запланована на 10.09, поступати до лікарні за 4 дні, вказано на необхідність перебування пацієнта під постійним наглядом сімейного лікаря, мікрохірурга та реабілітолога. 
Відповідно до виписок з картки амбулаторного пацієнта, станом на липень, серпень, вересень 2024 року позивач перебував на лікуванні – реабілітації у зв`язку з бойовим пораненням в Ризькій південній Університетській лікарні. Тривалість реабілітації залежить від швидкості відновлення. 
10.09.2026 позивачу проведена трансплантація ліктьового згинача з правого передпліччя на ліве. Також, позивач проходив подальшу реабілітацію в лікувальних закладах Латвії.
Як видно з виписки із медичної картки стаціонарного хворого №15087, позивач поступив до стаціонару Військово-медичного кліничного центру Західного регіону 26.10.2024 та виписаний 13.11.2024 (планова госпіталіцізація) для подальшого лікування у військовому госпіталі.
Тобто, як видно з медичних документів, епікризів, виписок з карток пацієнта, позивач у період з 23 червня 2024 року по 13 листопада 2024 лікувальними закладами була визначена потреба в продовженні лікування та реабілітації після операції, відтак відповдач не мав підстав для призупинення виплати грошової винагороди.
Колегія суддів враховує, що в період з червня 2024 року позивач перебував за кордоном, зазнав трансплантації частини кінцівки та тривалої реабілітації, внаслідок бойового порання, вказане об`єктивно свідчить про потребу в продовженні лікування та наявності підстав для виплати додаткової винагороди відповідно до Порядку №260.
Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, внаслідок чого суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України , суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2025 в адміністративній справі № 280/1147/25 – скасувати та ухвалити нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 100 000,00 грн. за періоди з 23 червня 2024 року по листопад 2024 року пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі за кордоном;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову грошову винагороду, передбачену вищевказаною постановою, у розмірі до 100 000,00 грн. за період 23 чеврня 2024 року по листопад 2024 року, пропорційно кількості днів, протягом яких він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі за кордоном.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай