Справа № 350/289/26 
Провадження № 2/674/769/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

10 липня 2026 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді    Шафікової Ю.Е.,
за участю секретаря    Проценко Л.В.,
представника позивача Гаєвської О.Т.,
представника позивача адвоката Хоптій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Рожнятівської селищної ради в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей від батька без позбавлення його батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач Орган опіки та піклування Рожнятівської селищної ради звернувся в суд в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2  з позовом до  ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей від батька без позбавлення його батьківських прав.
Заявлений позов обґрунтовано тим, що матір дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позбавлено батьківських прав. Батько дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - батьківських прав не позбавлений. Батько дітей фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідач не здійснює належного виховання дітей; не забезпечує їх догляд та розвиток; самостійно не звертався до органу опіки та піклування із заявою про повернення дітей, не ініціював розгляд питання щодо визначення форми їх подальшого влаштування, не підготував та не подав жодного документа, необхідного для вирішення питання щодо проживання та виховання дітей з ним; не виявив зацікавленості у співпраці з органом опіки та піклування. Фактично батько не вживає жодних активних дій, спрямованих на реалізацію своїх батьківських прав та обов`язків, чим порушує права дітей на належне виховання та піклування. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17.12.2025 року по справі № 350/569/25 задоволено позов органу опіки та піклування Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході судового провадження ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . Укладення шлюбу між відповідачем та матір`ю дітей, яка рішенням суду позбавлена батьківських прав, саме по собі не усунуло обставин, що стали підставою для втручання органу опіки та піклування, та не створило належних умов для забезпечення найкращих інтересів дітей. Вказаний шлюб не супроводжувався жодними реальними діями з боку відповідача, спрямованими на виконання ним батьківських обов`язків. Фактичне перебування дітей у сімейному середовищі, де проживає особа, позбавлена батьківських прав, створює ризик опосередкованого негативного впливу на дітей, що суперечить принципу забезпечення їх найкращих інтересів та потребує підвищеного контролю з боку органу опіки та піклування. Не зважаючи на те, що службою у справах дітей Рожнятівської селищної ради роз`яснювалось ОСОБА_3 порядок та умови повернення дітей, ним не було вжито жодних заходів щодо вирішення цього питання. Служба у справах дітей Рожнятівської селишної ради двічі ініціювала питання про доцільність повернення малолітніх дітей відповідачу. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 14.01.2026 року ОСОБА_3 запевняв, що має намір піклуватись дітьми та надасть необхідні для повернення дітей документи.
На повторне засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 02.02.2026 року відповідач не з`явився, вимоги не виконав, документи не підготував, відмовився надавати будь які пояснення, повідомив у телефонному режимі, що він перебував у СЗЧ, і повертається до лав ЗСУ. Повідомив, що питання про повернення дітей є для нього неактуальним, однак надати письмову заяву відмовився.
Згідно відповіді на запит служби у справах дітей Рожнятівської селищної ради від комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Дунаєвецької міської ради надійшла інформація, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фахівцями із соціальної роботи було здійснено виїзд у сім`ю ОСОБА_7 , матері ОСОБА_3 , в ході бесіди з`ясовано, що ОСОБА_8 за місцем реєстрації не проживає, про місце його проживання матері не відомо, оскільки мати з сином не спілкується. Відповідно до довідки-характеристики виданої старостою Миньковецького старостинського округу ОСОБА_9 , місце фактичного перебування ОСОБА_3 , не встановлено. На даний час ОСОБА_8 мобілізований, чи перебуває на службі, старостату не відомо. За час проживання у старостинському окрузі ОСОБА_10 не забезпечував своїх дітей належним вихованням та доглядом. Дана сім`я є багатодітна, постійно перебувала на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах. Умови проживання незадовільні. Серед проживаючих у домогосподарстві є поставлені на облік у психіатра. За інформацією Кам`янець-Подільського районного управління поліції в Хмельницькій області від 06.02.2026 року, згідно ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_1 , притягувався до адміністративної відповідальності неодноразово.
Враховуючи вищенаведене, сукупність наведених обставин — відсутність будь-яких дій з боку відповідача щодо повернення дітей, його фактичне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, а також формальний характер укладеного шлюбу з матір`ю дітей, позбавленою батьківських прав, - свідчить про неможливість на даний час гарантувати дітям належні умови життя та виховання, що зумовлює необхідність їх відібрання без позбавлення відповідача батьківських прав відповідно до ст. 170 Сімейного кодексу України, комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення: - визнати неможливим повернення малолітніх дітей на виховання батькові у зв`язку з відсутністю волевиявлення та належних умов для їх проживання. На даний час малолітні діти перебувають у патронатній сім`ї на підставі договорів про патронат над дитиною від 04.04.25 року та від 27.05.25 року та рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 30.12.25р. №308 «Про продовження строку перебування малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_11 ».
Подальше перебування дітей у патронатній сім`ї, без надання статусу дитини позбавленої батьківського піклування чи невідібраної у батьків є неможливим, оскільки воно перевищує всі допустимі законодавством терміни. Припинення патронату над дітьми створює реальний ризик: залишення дітей без законної форми влаштування; їх фактичного повернення у сімейне середовище, яке на даний час не гарантує безпеки та стабільності; порушення принципу безперервності догляду та виховання.
На підставі вищевикладеного, позивач просить з метою забезпечення зростання та розвитку дітей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі буде доцільно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення його батьківських прав.
Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 квітня 2026 року у справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 травня 2026 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у ньому. 
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач.
Заслухавши представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її мати –  ОСОБА_4 , батько – ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , її мати – ОСОБА_4 , батько – ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Мати ОСОБА_12 постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17.12.2025 року справа № 350/569/25 позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно доворів про патронат над дитиною від 04.04.2025 року та 27.05.2025 року малолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 влаштовані у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_11 .
Відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської міської ради №308 від 30.12.2025 року продовжено строк перебування малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_11 .
Батько ОСОБА_3 малолітніх дітей звернувся до служби у справах дітей Рохнятівської селищної ради про повернення йому на проживання та виховання його малолітніх дітей.
Відповідно до витягу з проколу №1 засідання комісії з питань захисту дитини виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради від 14.01.2026 року вирішили рекомендувати ОСОБА_3 впродовж двох тижнів до 28.01.2026 року, підготувати та надати службі дітей Рожнятівської селищної ради пакет документів для повернення йому на проживання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно інформації Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Дунаєвецької міської ради №43 від 12.02.2026 року, вбачається, що фахівцями із соціальної роботи було здійснено виїзд у сім`ю ОСОБА_7 , матері ОСОБА_3 , в ході бесіди з`ясовано, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає, про місце його проживання матері не відомо, оскільки мати з сином не спілкується.
Відповідно до довідки-характеристики виданої старостою Миньковецького старостинського округу Олійник Н.В. Дунаєвецької міської ради №26 від 05.02.2026 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . На даний час ОСОБА_8 мобілізований, чи перебуває на службі, старостату не відомо. За час проживання у старостинському окрузі ОСОБА_3 не забезпечував своїх дітей належним вихованням та доглядом за ними. Дана сім`я є багатодітна, постійно перебувала на обліку які, які опинились в складних життєвих обставинах. Умови проживання недостатньо добрі для дітей. Серед проживаючих у домогосподарстві є поставлені на облік у психіатра. 
За інформацією Кам`янець-Подільського районного управління поліції в Хмельницькій області від 06.02.2026 року, згідно ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_1 , притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 08.03.2024 року; за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 22.04.2024 року, за ст. 180 КУпАП від 15.06.2017 року; за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 15.01.2024 року; за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 15.01.2024 року, за ч. 3 ст. 127 КУпАП від 16.01.2023 року.
Згідно протоколу №2 засідання комісії з питань захисту дитини виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради від 02 лютого 2026 року ОСОБА_3 не надав службі дітей Рожнятівської селищної ради пакет документів для повернення йому на проживання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вирішили визнати неможливим повернення малолітніх дітей на виховання батькові у зв`язку з відсутністю волевиявлення та належних умов для їх проживання; не розглядати питання передачі дітей матері, оскільки вона позбавлена батьківських прав і не поновлена в них у судовому порядку; клопотати перед виконавчим комітетом Калуської міської ради про продовження терміну перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_11 , за адресою АДРЕСА_2 , що на даний час відповідає їх найкращим інтересам; доручити службі у справах дітей підготувати позов до суду про доцільність відібрання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення його батьківських прав.
Виконавчим комітетом Рожнятівської селищної ради Івано-Фрнаківської області №20/2026 від 17.02.2026 року прийнято рішення, яким визнали неможливим повернення малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на виховання батькові у зв`язку з відсутністю волевиявлення та належних умов для їх проживання. Клопотати перед виконавчим комітетом Калуської міської ради про продовження терміну перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , що на даний час відповідає їх найкращим інтересам. Доручити службі у справах дітей підготувати позов до суду про доцільність відібрання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення його батьківських прав.
Як вбачається з вищевикладеного, батько дітей ухиляється від їх виховання, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що стало причиною Рожнятівської селищної ради звернутись до суду про доцільності відібрання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення його батьківських прав.
При виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне.
Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини).
Ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини).
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини).
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакці їз ізмінами, схваленими резолюцією 50/155 ГенеральноїАсамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави – учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
Передбаченими пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України підставами для відібрання дитини від батьків є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва.
У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків ч. 2 ст. 170 СК України.
Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини.
Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.
З огляду на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Дитина може бути розлучена з матір`ю чи батьком у виняткових випадках, така позиція викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України».
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав матері, є виникнення в сім`ї небезпечної для дітей обстановки: їх життя, здоров`я і морального виховання.
Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Частина 2 ст.155 СК України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У даній справі підставою відібрання дітей без позбавлення відповідача батьківських прав є невиконання відповідачкою батьківських обов`язків щодо належного виховання, утримання та розвитку дітей, допущення відповідачем небезпечних для життя дітей умов, не створення нею належних елементарних умов для життя, здоров`я, морального виховання дітей, їх соціалізації у суспільстві.
Суд вважає, що у даному випадку відібрання дітей у відповідача без позбавлення його батьківських прав сприятиме інтересам дітей, які потребують першочергового захисту.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати дітей у відповідача без позбавлення його батьківських прав, оскільки з дослідженими доказами підтверджено, що незважаючи на систематичний контроль та профілактичну роботу працівників служби у справах дітей, фахівців центру надання соціальних послуг ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, на зауваження та прохання змінити спосіб життя не реагує.
Суд дійшов висновку про наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для відібрання дітей від батька без позбавлення її батьківських прав відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, а саме ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дітей.
При цьому суд зауважує, що відібрання дитини у батька це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.
Згідно з вимогами ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
Відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та за наявності позитивних змін ініціювати питання повернення йому дітей.
Також суд дійшов висновку про доцільність попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дітей.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 3311,20 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-282, 293, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.

Відібрати малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення його батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

позивач: Орган опіки та піклування Рожнятівської селищної ради (місцезнаходження: Івано-Франківська область, Калуський район, селище Рожнятів вул. Шкільна,1,ЄДРПОУ 04355125 );

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення складено 17 липня 2026 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова