Дата документу 13.07.2026
Справа № 334/5733/26
Провадження № 2-а/334/89/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Дніпровський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С.
розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гешевої Юлії Леонідівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адмінінстративного стягнення по справі про адмінінстративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:
До Дніпровського районного суду м.Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гешевої Юлії Леонідівни з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адмінінстративного стягнення по справі про адмінінстративне правопорушення. 
Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що 13.01.2026 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 149 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Відповідно до зазначеного протоколу, ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-ІХ та, всупереч вимогам пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, до 05.06.2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. 
19.01.2026 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову № 149 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Зазначену постанову ОСОБА_1 не отримував. Про її винесення він дізнався лише 04.06.2026 року у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України після блокування його банківських рахунків, де йому було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження № 81119694. 
Позивач не погоджується з постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 149 від 19.01.2026 року, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне стягнення накладено після закінчення строків, установлених статтею 38 КУпАП. 
Таким чином, позивач вважає що постанова серія № 149 від 19.01.2026 року, яка винесена ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником, ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст.210 КУпАП, є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа – закриттю. 
Ухвалою суду від 12.06.2026 року за вказаними позовом було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження, із викликом учасників.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, надали суду заяву, у якій просили суд провести розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у ньому.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив та у встановлений судом строк з дня одержання копії ухвали та копій документів, відзив на позовну заяву не надав. 
Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню виходячи з наступного: 
Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.
Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-ІХ, громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 05.06.2025 року) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Отже, граничним строком виконання зазначеного законодавчого обов`язку для ОСОБА_1 визначено саме 05.06.2025 року. Починаючи з 06.06.2025 року, відповідне правопорушення вважається вчиненим.
Статтею 38 КУпАП (у редакції Закону № 3696-IX) чітко встановлено спеціальні строки накладення стягнення:
«Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення».
Аналізуючи характер правопорушення, пов`язаного з пропуском встановленого законом строку на проходження ВЛК (до 05.06.2025), таке правопорушення за своєю правовою природою не є триваючим, оскільки воно прив`язане до конкретної кінцевої дати — 05.06.2025 року. 
Отже, суд наголошує, що днем його вчинення є наступний день після закінчення граничного строку — 06.06.2025 року.
Відповідно до імперативних вимог ч. 7 ст. 38 КУпАП, строк накладення стягнення за це правопорушення обмежується строком в один рік з дня його вчинення. Таким чином, граничний строк для притягнення позивача до адміністративної відповідальності сплинув 06.06.2026 року.
Водночас, оскаржувана постанова № 149 винесена ТВО начальника ТЦК та СП 19.01.2026 року. 
Суд зазначає, що окрім загального річного строку з дня вчинення, ст. 38 КУпАП встановлює інший обмежувальний строк — три місяці з дня виявлення правопорушення. 
З матеріалів справи вбачається, що про статус позивача та невиконання ним обов`язку щодо проходження медичного огляду відповідачу було відомо безпосередньо з даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» одразу після 05.06.2025 року. 
Відтак, винесення постанови у січні 2026 року відбулося також із суттєвим порушенням тримісячного строку з дня виявлення факту непроходження ВЛК. 
Крім того, суд встановив порушення відповідачем порядку розгляду справи. Так, позивач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи 19.01.2026 року, копію постанови йому направлено не було, що позбавило його права на правову допомогу та захист.
У своїх рішеннях Верховний Суд (зокрема, у постановах від 06.03.2019 у справі № 522/20790/16-а, від 10.01.2020 у справі № 686/21350/16-а) неодноразово наголошував:
«Складання протоколу та винесення постанови без відома особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавляє її процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП (знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою), що є самостійною і достатньою підставою для скасування такої постанови».
Вказаний підхід повністю кореспондується з практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). У справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia, заява № 926/08) ЄСПЛ наголосив, що процедура притягнення до адміністративної відповідальності (яка за критеріями статті 6 Конвенції підпадає під «кримінальний аспект») має забезпечувати суворе дотримання принципу рівності сторін та права особи на захист. Неповідомлення особи про розгляд справи та розгляд справи за її відсутності є прямим порушенням пункту 1 та підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) ЄСПЛ також зазначив, що правопорушення, які караються значними адміністративними штрафами, мають суттєвий кримінальний характер, а тому вимоги до дотримання процесуальних гарантій мають бути максимально суворими.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню через порушення строків притягнення до відповідальності та грубе нехтування правами позивача на участь у розгляді справи.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 38, 210, 247, 288, 289 КУпАП, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гешевої Юлії Леонідівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адмінінстративного стягнення по справі про адмінінстративне правопорушення – задовольнити у повному обсязі. 
Визнати протиправною та скасувати постанову №149 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України від 19.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП. 
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи порядку статті 297 КАС України безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя: Козлова Н. Ю.