КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №752/25444/25 Головуючий у І інстанції - Чекулаєв С.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/10267/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 вересня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2026 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про захист прав споживача,-

установив:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про захист прав споживача.
В обґрунтування своїх позовних вимог, зазначав, що він є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає відповідач, за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказані послуги надаються відповідачем на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та публічного договору приєднання, опублікованого в газеті Київської міської ради «Хрещатик» №99 (4695) від 14.07.2015.
Стверджував, що Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не містить його підпису у розділі 10 Договору, що суперечить положенням ЦК України.
На його думку, непідписання договору і, отже невчинення його у письмовій формі робить такий договір нечинним, так як, вимогою, додержання якої є необхідним для чинності правочину, є вчинення правочину у формі, встановленій законом.
Зазначав, що відсутність у Договорі про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згадки про нього свідчить про те, що він не виражав намір вважати себе зобов`язаним у разі прийняття оферти.
Відсутність у договорі його зобов`язань не дозволяє вважати Договір публічним і таким, що забезпечує рівні можливості для всіх, хто до нього приєднався.
Вказував, що застосування у правовідносинах із ним нечинного договору є порушенням його прав на отримання житлово-комунальних послуг виключно на договірних засадах. Відсутність у Договорі згадки про нього та його зобов`язань порушує його право на отримання від відповідача пропозиції укласти договір.
Просив суд, визнати нечинним договір КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який опубліковано у газеті Київської міської ради «Хрещатик» №99 (4695) від 14.07.2015.
Визнати, що застосуванням у правовідносинах з ним за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 зазначеного у п. 1 договору КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» порушило його права на отримання житлово-комунальних послуг виключно на договірних засадах.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2026 року у задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив, що суд першої інстанції не розглянув його заяву від 09.01.2026 року про зміну предмету позову, мотивуючи це рішення тим, що така заява є передчасною, оскільки, станом на 09.01.2026 року суд ще не вирішив попередню його заяву від 16.11.2025 року про зміну предмету позову, проте, ЦПК України не передбачає залежність розгляду заяви про зміну предмету позову від вирішення судом інших заяв.
Таким чином, суд першої інстанції порушив свій обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.
Вказує, що суд першої інстанції розглянув позов про розгляд якого він не просив, бо скасував свій позов подачею заяви від 09.01.2026 року про зміну предмету позову.
Просив суд, скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2026 року і закрити провадження у справі в частині, яка стосується позову від 16.11.2025 року.
На вказану апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до рішення Київської міської ради від 09.09.2010 №7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві» Голосіївська районна в м. Києві рада передала зі свого балансу на його, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», баланс майно, в тому числі буд. АДРЕСА_2 .
Відповідно до розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.02.2025 «Про призначення управителя багатоквартирних будинків у Голосіївському районі м. Києва», з 01.03.2025 воно по буд. АДРЕСА_2 надає послугу з управління будинком.
Опублікований в газеті Київської міської ради «Хрещатик» №99 (4695) від 14.07.2015 Договір є публічним, який містить всі істотні умови. Окрім того, у публікації доведено до відома споживачів, що згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», опублікований Договір підготовлений виконавцем на основі типового і є договором приєднання.
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач звертався до нього після розміщення відповідної публікації у газеті Київської міської ради «Хрещатик» №99 (4695) від 14.07.2015 із своїми запереченнями щодо укладення спірного Договору, а також із скаргами щодо неналежного надання ним послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 
Позивач не довів, що спірний публічний Договір порушує його конкретні права чи законні інтереси
Укладення публічного договору шляхом приєднання споживача до його умов не суперечить положенням ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV щодо договірних засад регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг.
Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2026 року залишити без змін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно частин 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником кв. АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 29.04.2002.
На виконання рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з 01.05.2015 приступило до виконання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі і відносно буд. АДРЕСА_2 .
Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» змінено виконавців послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Вказане рішення опубліковано у засобі масової інформації - газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015; у публікації містилась інформація про нового виконавця послуг - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529 затверджено форму та зміст типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, редакція якого діяла до 13.09.2018.
Одночасно, у вказаній вище публікації доведено до відома споживачів, зміст публічного Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
У публікації зазначено, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
До відома споживачів доводиться підготовлений комунальними підприємствами Керуючими компаніями з обслуговування житлового фонду 10-ти районів м. Києва Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 ЦК України.
Цей договір приєднання вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.
Згідно наявного в матеріалах справи Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №692 від 12.02.2025 укладеного між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та співвласниками багатоквартирного буд. №91, в особі начальника управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, що діяв на підставі розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.02.2025 №71 «Про призначення управителя багатоквартирних будинків у Голосіївському районі м. Києва» відповідач був визначений управителем багатоквартирного буд. АДРЕСА_2 .
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів перед судом переконливості своїх аргументів, а тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочини можуть укладатися як усно, так і у письмовій (у тому числі електронній) формі, якщо інше прямо не визначено законом. При цьому волевиявлення сторін може підтверджуватися їхньою поведінкою, яка свідчить про намір досягти правових наслідків.
Згідно зі ст. 633 ЦК України, публічним є договір, який підприємець зобов`язаний укладати з кожним споживачем на однакових умовах. Умови такого договору встановлюються однаковими для всіх споживачів і не можуть надавати перевагу одній особі перед іншою. Відмова від укладення публічного договору без об`єктивних причин є незаконною та тягне обов`язок відшкодувати завдані збитки.
Також ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачає, що у разі вчинення адресатом оферти дій, які прямо свідчать про її прийняття (оплата, отримання послуг тощо), договір вважається укладеним.
Положення статей 901, 903 ЦК України встановлюють, що за договором про надання послуг виконавець надає послугу на замовлення споживача, а останній зобов`язаний її оплатити. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» деталізує істотні умови такого договору, зокрема перелік послуг, тарифи, порядок оплати та відповідальність сторін.
Як убачається з матеріалів справи, типовий публічний договір про надання послуг був належним чином опублікований у газеті «Хрещатик», що відповідає вимогам законодавства. Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що позивач заявляв заперечення щодо укладення такого договору або звертався до відповідача з вимогою змінити його умови. Навпаки, матеріали справи підтверджують, що відповідач інформував позивача про можливість укладення індивідуального договору через уповноважений комунальний орган.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що ефективний спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права чи інтересу та характеру його порушення (постанова від 06 березня 2019 року у справі №760/17232/16-ц; правова позиція Великої Палати Верховного Суду). 
У даному випадку, вимога ОСОБА_1 про визнання нечинним публічного договору не є належним та ефективним способом захисту, оскільки сам факт відсутності підпису на примірнику не свідчить про його недійсність, адже закон прямо передбачає можливість укладення таких договорів шляхом приєднання.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що опублікований договір відповідає вимогам закону, а доводи позивача про його недійсність є безпідставними. 
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. 12 ЦПК України, поклавши на позивача обов`язок доведення заявлених ним обставин, який той належним чином не виконав.
Крім того, оскільки вимога позову про визнання того, що застосуванням у правовідносинах з позивачем за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 зазначеного у п. 1 договору КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» порушило право позивача на отримання житлово-комунальних послуг виключно на договірних засадахпередбачених ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV є похідною, оскільки її задоволення прямо залежить від задоволення основної вимоги, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що похідна вимога не підлягає до задоволення, оскільки Договір КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який опубліковано у газеті Київської міської ради «Хрещатик» №99 (4695) від 14.07.2015 є публічним договором приєднання та був укладений згідно вимог законодавства.
Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув його заяву від 09.01.2026 року про зміну предмету позову, а тому порушив свій обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України, оскільки суд першої інстанції розглянув позов про розгляд якого ОСОБА_1 не просив, бо скасував свій позов подачею заяви від 09.01.2026 року про зміну предмету позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вимоги позивача щодо зміни предмета позову були вирішені в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 08.01.2026 року, де зазначено, що вирішення поданих учасниками прави заяв та/або клопотань, в тому числі щодо зміни предмета позову, здійснюватиметься суддею в судовому засіданні, яке у даній справі було призначене на 23.02.2026 року.
Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду та на власному довільному тлумаченні позивачем норм цивільного процесуального законодавства.
Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та з урахуванням недоведеності позивачем порушеного, невизнаного або оспорюваного права, ухвалено обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд,- 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба