УХВАЛА
20 липня 2026 року 
м. Київ
справа №990/244/26
адміністративне провадження № П/990/244/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О. О.,
суддів: Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Васильєвої І. А., Желтобрюх І. Л.,
перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України, Офісу Президента України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,
установив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Президента України, Апарату Президента України, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Президента України та Апарату Президента України, яка полягає у нерозгляді по суті рапорту та звернення ОСОБА_1 від 11.11.2024 щодо звільнення з військової служби та у неприйнятті за результатами його розгляду індивідуального рішення;
- зобов`язати Президента України розглянути зазначений рапорт та звернення по суті та прийняти індивідуальний акт у межах конституційної компетенції з наданням позивачу мотивованої письмової відповіді у визначений судом строк;
- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 500 000,00 грн моральної шкоди;
- альтернативно, якщо суд дійде висновку про наявність прямої компетенції Президента України на прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби: зобов`язати Президента України ухвалити індивідуальне рішення щодо звільнення позивача з військової служби.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2026 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Шишов О.О. - головуючий суддя, судді: Білоус О.В., Блажівська Н.Є., Желтобрюх І.Л., Яковенко М.М.
Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2026 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення встановлених судом недоліків. Зокрема, позивачу було запропоновано подати заяву із зазначенням учасників справи, яких, на його думку, належить визначити відповідачами, із відповідним обґрунтуванням підстав та змісту позовних вимог, а також належним чином оформлену заяву про забезпечення позову (у разі визначення позивачем такої необхідності).
Позивачу роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк позовну заяву разом із доданими до неї матеріалами буде повернуто.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа, електронний документ «Ухвала про залишення позовної заяви без руху» від 18.06.2026 у справі № 990/244/26 було надіслано ОСОБА_1 до його електронного кабінету та доставлено 19.06.2026 о 13:40.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення позовної заяви без руху 21.06.2026 позивач подав уточнену позовну заяву.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі вирішується після його виходу з відпустки.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2026 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Шишов О.О., судді: Білоус О.В., Блажівська Н.Є., Васильєва І.А., Желтобрюх І.Л.
Так, в уточненій позовній заяві позивач просить: 
- визнати протиправною бездіяльність Президента України, яка полягає у нерозгляді по суті звернення та рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2024 щодо звільнення з військової служби, системних порушеннях у системі військового управління та ненаданні у встановлений законом строк мотивованої відповіді за результатами такого розгляду;
- визнати протиправною бездіяльність Президента України, яка полягає у нерозгляді по суті звернення ОСОБА_1 від 17.12.2024 щодо звільнення з військової служби та ненаданні у встановлений законом строк мотивованої відповіді за результатами такого розгляду;
- визнати протиправною бездіяльність Офісу Президента України, яка полягає у неналежній реєстрації, опрацюванні, організації розгляду та ненаданні мені належної відповіді на подане 11.11.2024 звернення/рапорт;
- зобов`язати Президента України та Офіс Президента України у строк, встановлений судом, розглянути моє звернення/рапорт від 11.11.2024 по суті спору, прийняти мотивоване рішення у межах своєї компетенції;
- зобов`язати Офіс Президента України надати йому відомості про реєстрацію, рух, виконавців та результати розгляду звернення/рапорту від 11.11.2024, а також належним чином засвідчені копії всіх документів, пов`язаних із його опрацюванням;
- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 500 000,00 грн моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю відповідачів.
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно з частиною четвертою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Рахункової палати, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України передбачені статтею 266 КАС України.
Статтею 266 КАС України, зокрема частиною першою цієї статті, встановлено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат; 5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
Отже, Верховний Суд як суд першої інстанції має повноваження щодо розгляду чітко визначеної категорії адміністративних справ.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 266 цього Кодексу Верховний Суд за наслідками розгляду справи може визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов`язати Верховну Раду України, Президента України, Кабінет Міністрів України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Пунктом 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині другій статті 19 КАС України.
З наведеного випливає, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
Отже, законодавцем встановлено вичерпний перелік суб`єктів владних повноважень, які можуть бути відповідачами у справах, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції: Центральна виборча комісія; Верховна Рада України; Президент України; Вища ради правосуддя; Вища кваліфікаційна комісія суддів України; органи, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя; Кабінет Міністрів України. Тож позовні вимоги до інших суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб Верховному Суду як суду першої інстанції не підсудні.
У позовній заяві позивач визначив відповідачів за цим позовом суб`єктів владних повноважень, які, на його думку, порушили його права, а саме: Президента України та Офіс Президента України. Також позивач зазначив третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Міністерство оборони України.
Зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Президента України та Офісу Президента України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання розглянути звернення/рапорт по суті. Такі вимоги належать до розгляду Верховним Судом.
Водночас заявлені позовні вимоги до Офісу Президента України, з огляду на положення статей 22 та 266 КАС України, не належать до юрисдикції Верховного Суду як суду першої інстанції.
Таким чином, позивачем у його позовній заяві об`єднано як позовні вимоги, розгляд яких віднесений до юрисдикції Верховного Суду як суду першої інстанції, так і позовні вимоги, що не належать до юрисдикції цього суду.
Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
За приписами частини 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Водночас згідно з нормами частини 5 статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.
Ураховуючи, що позивач об`єднав в одне провадження кілька вимог, що підсудні різним судам, Верховний Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення цієї позовної заяви позивачеві на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України.
Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.
Крім того, заяву про забезпечення позову, яка була уточнена на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18.06.2026 про залишення позовної заяви без руху, подано позивачем одночасно з пред`явленням позовної заяви.
Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України, у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог, а саме об`єднанням в одне провадження вимог, підсудних різним судам, подана одночасно з позовом, заява про забезпечення позову не може бути розглянута судом.
Керуючись статтями 22, 169, 172, 243, 248, 256, 295 КАС України, Суд 
постановив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України, Офіс Президента України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Міністерство оборони України - повернути позивачу.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді О. В. Білоус 

Н. Є. Блажівська

І. А. Васильєва 

І. Л. Желтобрюх