Єдиний унікальний номер судової справи 462/5728/26
Номер провадження 2-а/462/56/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у м. Львові справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пікула Юрій Степанович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача
ОСОБА_1 , 30.06.2026 року (вх. № 17156) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований в системі «Електронний суд» 25.06.2026 року) із адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому просить суд:
-«визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 7385290 від 16.06.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП);
-провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити;
-стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.06.2026 року інспектором УПП у Львівській області Пікулою Ю. С. було винесено постанову серії ЕНА № 7385290 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн. 00 коп. Згідно з постановою, позивач нібито порушив п. 8.7.3. ґ Правил дорожнього руху (далі - ПДР), а саме: проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.
Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:
-відсутність складу правопорушення: 16.06.2026 року він керував автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався у м. Львові з вул. Хмельницького на вул. Опришківську через регульоване перехрестя. У момент виїзду на перехрестя та перетину лінії стоп-дорожньої розмітки для його напрямку руху горів дозволений зелений сигнал світлофора. Вже під час перебування автомобіля на перехресті та завершення маневру виїзду з перехрестя загорівся жовтий сигнал світлофора. Крім того, безпосередньо за його автомобілем у тому ж напрямку рухався інший транспортний засіб.
-незаконність дій інспектора та відсутність належних доказів: як єдиний доказ інспектор продемонстрував відеозапис зі свого службового відеореєстратора. Проте на даному відеозаписі не зафіксовано моменту перетину його автомобілем стоп-лінії. Відеофіксація розпочинається вже тоді, коли його автомобіль знаходиться посеред перехрестя, і видно лише фінал завершення маневру на жовтий сигнал. Його усні пояснення та зауваження інспектор проігнорував. Перебування транспортного засобу в межах самого перехрестя під час горіння жовтого чи червоного сигналу світлофора не утворює складу адміністративного правопорушення, якщо такий транспортний засіб в`їхав на перехрестя на дозвільний (зелений) сигнал. Оскільки на відеозаписі інспектора зафіксовано лише рух його автомобіля вже в межах перехрестя, поліцейським не доведено факту перетину ним стоп-лінії на заборонений сигнал.
У зв`язку з викладеним, позивач просить скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

ІІ. Рух справи в суді
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2026 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.07.2026 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її істотними недоліками.
03.07.2026 року (вх. № 17608) від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про усунення недоліків (документ сформований в системі «Електронний суд» 03.07.2026 року). Позивачем подано позовну заяву в уточненій редакції, де належними відповідачами визначено Департамент та УПП у Львівській області, третя особа: інспектор Пікула Ю. С.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.07.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Призначено розгляд справи на 10 год. 00 хв. 16.07.2026 року у приміщенні Залізничного районного суду м. Львова у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням особливостей, визначених ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до 16.07.2026 року, у порядку, передбаченому ст. 162 КАС України. 

ІІІ. Щодо правової позиції відповідача
14.07.2026 року (вх. № 18805) від уповноваженого представника відповідача Департаменту патрульної поліції Забродоцькою Я. Р. надійшов письмовий відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 14.07.2026 року) на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що остання просить суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.
Так, сторона відповідача, зокрема зазначає, що з доводами позивача категорично не погоджуються, оскільки на долученому відеодоказі із портативного відеореєстратора службового транспортного засобу чітко зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням позивача, що здійснює в`їзд на перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, завершуючи проїзд перехрестя на червоне світло. Таким чином, факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є доведеним. Також даним відеозаписом чітко зафіксовано розташування дорожньої розмітки 1.12 (стоп лінія), крім цього зафіксовано перетин такої позивачем вже під час горіння жовтого забороненого сигналу світлофора. Окремо звертає увагу суду на те, що увімкнення жовтого заборонного сигналу світлофора не є раптовою подією для водія. Відповідно до п. 8.7.3.в ПДР, увімкненню жовтого сигналу передує зелений миготливий сигнал, який інформує про швидку зміну сигналів. Наближаючись до перехрестя на помірній швидкості, позивач протягом декількох секунд спостерігав зелений миготливий сигнал, а отже, був завчасно й належним чином попереджений про те, що рух невдовзі буде заборонено. Позивач мав достатньо часу та відстані для того, щоб плавно й безпечно знизити швидкість та зупинити свій транспортний засіб перед розміткою 1.12 (стоп-лінія). Ігнорування водієм попереджувального миготливого сигналу та подальший в`їзд на перехрестя вже на жовтий заборонний сигнал світлофора свідчить про свідоме нехтування правилами безпеки дорожнього руху з боку Позивача, що повністю виключає можливість застосування до цих правовідносин положень п. 8.11 ПДР. Позивач мав усі технічні та юридичні передумови виконати вимогу ПДР, проте свідомо проігнорував заборонний жовтий сигнал світлофора, що становить склад правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не знаходять свого підтвердження, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення, підтверджено належними та допустимими доказами.

IV. Щодо правової позиції позивача
16.07.2026 року (вх. № 19128) від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 16.07.2026 року), у якій він зазначає, що категорично не погоджується з доводами відповідача та просить позов задовольнити в повному обсязі. 
Зокрема, позивач звертає увагу, що на наданому відповідачем відеозаписі дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) фактично відсутня або стерта, що унеможливлює її візуальне сприйняття учасниками дорожнього руху, а тому твердження інспектора про її «перетин» є безпідставними. Крім того, позивач стверджує, що відеозапис із реєстратора службового авто не доводить, на який саме сигнал світлофора його автомобіль перетнув умовну лінію зупинки, а запис із нагрудної камери свідчить про те, що інспектор не зміг підтвердити фіксацію моменту перетину, приймаючи постанову на основі припущень. Також позивач наголошує на правомірності своїх дій згідно з п. 8.11 ПДР, зазначаючи, що не мав можливості зупинити транспортний засіб без застосування екстреного гальмування, про що свідчила інтенсивність руху, яку він оцінював через дзеркала заднього виду для уникнення ДТП. Позивач підкреслює, що відповідач не надав жодних технічних доказів, які б спростовували цю обставину, а тому, посилаючись на презумпцію невинуватості згідно зі ст. 62 Конституції України та приписи ч. 2 ст. 77 КАС України щодо обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень, наполягає на тому, що відповідач свій обов`язок не виконав, а всі сумніви мають тлумачитися на користь позивача.

V. Позиція суду
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались. 
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 КАС України).

VІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та оцінка доказів
Судом встановлено, що 16.06.2026 року інспектором 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Пікулою Ю. С. (третя особа) винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 7385290 (а.с. 3).
Із змісту вказаної постанови вбачається, що: «16.06.2026 року о 14 год. 30 хв. у м. Львові, на перехресті вул. Опришківська - вул. Б. Хмельницького водій керуючи транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 , проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «ґ» ПДР, так скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП».
У зв`язку із зазначеним на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 510 грн. 00 коп.
Із відео доказу - портативного відеореєстратора службового транспортного засобу (шляхом відтворення цифрового відео), Clip-0 (04 хв. 25 сек.) чітко зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням позивача, що здійснює в`їзд на перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, завершуючи проїзд перехрестя на червоне світло, а також зафіксовано розташування дорожньої розмітки 1.12 (стоп лінія) та перетин такої позивачем вже під час горіння жовтого забороненого сигналу світлофора.
Також, до матеріалів позовної заяви долучено копії: паспорта громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 14-15), картку платника податків ОСОБА_1 (а.с. 16), витягу з реєстру територіальної громади № 2026/011073582 від 03.07.2026 року (а.с. 17).

VІІ. Застосоване судом законодавство
Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з положеннями ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положення ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. 
Так, п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положеннями ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).
У силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо, зокрема, передбачені частиною другою статті 122 та частиною першою статті КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За змістом п. п. «ґ» п. 8.7.3. ПДР вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (п. 8.11. ПДР).
У відповідності до п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Отже, зі змісту п. 8.7.3.ґ ПДР вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених пунктом 8.10 цих Правил.
Аналогічна позиція приведена у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 751/5437/17.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

VІІІ. Мотиви прийняття рішення та висновки суду
Судом встановлено, що службовий транспортний засіб патрульної поліції рухався позаду автомобіля позивача, а світлофорний об`єкт перебував у безпосередньому полі зору інспекторів. 
Дослідженням відеозапису, долученого до матеріалів справи, зафіксовано, що транспортний засіб «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача, маючи достатню відстань до місця можливої зупинки, проігнорував заборонний сигнал світлофора та здійснив виїзд на перехрестя на жовтий сигнал, завершивши маневр на червоне світло.
Аргументи позивача про те, що під час перетину лінії світлофора для нього діяв дозволений зелений сигнал, а жовтий увімкнувся безпосередньо під час руху перехрестям, спростовуються даними відеофіксації. Аналіз динаміки руху в поєднанні з часовим інтервалом зміни сигналів (зелений миготливий - жовтий - червоний) підтверджує, що водій мав об`єктивну можливість вжити заходів для зупинки, однак свідомо обрав стратегію прискорення.
Покликання позивача на положення п. 8.11 ПДР України суд вважає безпідставними. Вказана норма є винятковою і застосовується лише за умов, коли зупинка транспортного засобу без застосування екстреного гальмування є технічно неможливою. Натомість матеріали справи не містять доказів наявності перешкод, надмірного трафіку чи інших об`єктивних чинників, що вимагали б екстреного гальмування. Відсутність належної реакції на попереджувальні сигнали світлофора свідчить про свідоме ігнорування водієм вимог безпеки дорожнього руху.
Суд наголошує, що жовтий сигнал світлофора відповідно до п. 8.7.3 «ґ» ПДР є заборонним. Згідно з п. 8.10 ПДР, у разі зміни сигналу на заборонний, водій зобов`язаний зупинитися у визначених місцях (перед дорожньою розміткою 1.12, дорожнім знаком 5.69 або безпосередньо перед світлофором чи перехрещуваною проїзною частиною). Невиконання цієї вимоги за наявності технічної можливості зупинитися утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Аргумент позивача щодо незадовільного стану дорожньої розмітки 1.12 не спростовує факту вчинення правопорушення, оскільки обов`язок водія зупинитися на заборонний сигнал світлофора є імперативним та не ставиться в пряму залежність виключно від наявності чи видимості розмітки.
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про законність оскаржуваної постанови. Дії інспектора відповідали вимогам чинного законодавства, а рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами КУпАП.
Позиція позивача не знайшла підтвердження належними доказами та має суб`єктивний характер, що вказує на намір уникнути адміністративної відповідальності за допущене порушення.
Підстави для скасування постанови та закриття провадження у справі відсутні.

IX. Щодо судових витрат
За змістом п. 10 ч. 3 ст. 2 КАС України однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Частиною 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

9.1. Щодо судового збору
Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.
На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-247, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 286-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд -

ухвалив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пікула Юрій Степанович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

2. Порядок оскарження рішення суду та набрання ним законної сили
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ: 40108646, електронна пошта: public@patrol.police.gov.ua, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3;
Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, електронна пошта: lviv@patrol.police.gov.ua, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19;
Третя особа: інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пікула Юрій Степанович, адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Текст судового рішення складено 16.07.2026 року.

Суддя/підпис/      
Згідно з оригіналом.
Суддя:        Н. М. Галайко