Справа № 589/669/26 
Провадження № 2/589/1721/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Лєвши С.Л.,
за участю секретаря судового засідання Шаповал А.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі судових засідань суду в м. Шостка в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Добкевич Ольга Станіславівна, до Середино-Будської міської ради
- про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-  
ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2026 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Добкевич О.С., звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Середино-Будської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок за АДРЕСА_1 , загальною площею 65,1 кв.м. (далі - Будинок-1)
В обґрунтування позову зазначено, що у 2007 році ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 Будинок.
З 2007 року позивач проживає у Будинку-1, сплачує комунальні послуги, проте згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 , Будинок-1 належить ОСОБА_2 .
Отже, позивач протягом 19 років вільно користується та розпоряджається Будинком-1.
В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Добкевич О.С. не з`явилися, про дату, час та місце його розгляду повідомлені, представник позивача надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.48)
Представник відповідача Середино-Будської міської ради в підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. (а.с.44, 45)
Згідно із ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
За змістом ст. 316, 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
Згідно із ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Крім того, згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова) відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК України), (п. 9 Постанови).
Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи положення ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п.13 Постанови)
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови)
Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів Будинком-1 і продовжує відкрито, безперервно користуватися ним із 2007 року по теперішній час, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому існують підстави для визнання права власності на нерухоме майно – Будинок-1 за набувальною давністю за позивачем.
З врахуванням викладеного, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст. 4, 5, 10, 12, 76-81, 83, 200, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,- 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Добкевич Ольга Станіславівна, до Середино-Будської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку набувальної давності.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Сторони:
- позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ;
- відповідач – Середино-Будська міська рада, адреса місцезнаходження юридичної особи - 41000, Сумська область, місто Середино-Буда, вулиця Центральна, будинок 25, ідентифікаційний код юридичної особи - 24006272. 

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області       С.Л.Лєвша