| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції Жукова Є.О.
Суддя-доповідач Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року Справа № 320/31901/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Епель О.В., 
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клок»

до Головного управління ДПС у м. Києві,
Державної податкової служби України

про визнання протиправним і скасування рішення та 
зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Клок» (далі – Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – Відповідач 1), Державної податкової служби України (далі – Відповідач 2), в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 696/26-15-04-16-12 від 27.04.2023 р. про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОК»; ідентифікаційний код: 39949343 з реєстру платників єдиного податку;
- зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи: 43005393) вчинити дії щодо поновлення реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОК»; ідентифікаційний код: 39949343 як платника єдиного податку третьої групи з « 01» квітня 2023 року та включити його до реєстру платників єдиного податку.
2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОК» з реєстру платників єдиного податку № 696/26-15-04-16-12 від 27.04.2023;
- зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ: 44116011) поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОК» (ЄДРПОУ: 39949343) як платника єдиного податку третьої групи з 01.04.2023 та включити до реєстру платників єдиного податку.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині – відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції звернув увагу на те, що Головним управлінням ДПС у м. Києві не було дотримано встановлену податковим законодавством процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки належних доказів проведення документальної перевірки Позивача з питань своєчасності сплати грошових зобов`язань до суду не надано.
Також суд зазначив, що Позивачем було сплачено єдиний податок за 2 квартал 2021 року в сумі 19 186,50 грн та за 3 квартал 2021 року в сумі 16160,50 грн, а спрямування таких коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється.
Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд зазначив, що ефективним способом захисту порушених права Позивача є зобов`язання саме Головного управління ДПС у м. Києві поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОК» як платника єдиного податку третьої групи з 01.04.2023 та включити до реєстру платників єдиного податку.
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, стверджуючи, що Головним управлінням ДПС у місті Києві було проведено перевірку ТОВ «КЛОК» про наявність податкового боргу на кожне перше число місяця двох послідовних кварталів, відповідно за результатами якої був складений акт від 03.04.2023 № 696/26-15-04-16 якими встановлено, що у ТОВ «КЛОК» обліковується податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів по коду платежу 18050300 (єдиний податок з юридичних осіб ) станом на 01.04.2023 складає 28 769 грн.
При цьому Апелянт посилається на ІКП та вказує на факт облікування боргу. Зазначає, що сплачені Позивачем суми згідно платіжного доручення від 04.08.2021 № 1329 в сумі 19186,50 грн та згідно платіжного доручення від 08.11.2021 № 1343 в сумі 16160,50 грн обліковується в ІКП військового збору (ККДБ 11011000), що спричинило технічне неврахування сплачених сум як належного виконання податкового обов`язку.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2025 та від 17.11.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, наполягаючи на законності та обґрунтованості висновків суду, а також безпідставності доводів Апелянта.
6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін з наступних підстав.
7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛОК» (ЄДРПОУ: 39949343; юридична адреса: 03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 37-В, приміщення 1037) зареєстроване 13.08.2015 (номер запису: 13391020000011430), перебуває на обліку в Головного управлінні ДПС у м. Києві.
Відповідно до інформації наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛОК» здійснює наступні види діяльності: 73.11 Рекламні агентства (основний); 18.13 Виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг; 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок; 58.19 Інші види видавничої діяльності; 58.29 Видання іншого програмного забезпечення; 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.02 Консультування з питань інформатизації; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 63.12 Веб-портали; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 74.10 Спеціалізована діяльність із дизайну; 74.20 Діяльність у сфері фотографії; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.
Відповідачем було складено довідку (акт) № 696/26-15-04-16 від 03.04.2023 про результати перевірки наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів та встановлено, що за ТОВ «КЛОК» обліковується податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів та станом на 01.04.2023 складає 28769 грн. 
Рішенням Головного управління ДПС у м. Києві № 696/26-15-04-16-12 від 27.04.2023 Позивача виключено з реєстру платників єдиного податку з 01 квітня 2023 року на підставі наявності податкового боргу на кожне перше число місяці протягом двох послідовних кварталів, що виник у платника єдиного податку абзац 3 п. 299.10 ст. 299 Кодексу та абзац 8 пп. 298.2 ст. 298 Кодексу. 
Вважаючи рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 696/26-15-04-16-12 від 27.04.2023 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Позивач звернувся до окружного адміністративного суду за захистом свої прав та інтересів.
Також судом першої інстанції було встановлено, що Позивачем було сплачено єдиний податок за 2 квартал 2021 року в сумі 19 186,50 грн відповідно до платіжного доручення № 1329 від 04.08.2021, та відповідно до платіжного доручення № 1343 від 08.11.2021 року сплачено єдиний податок за 3 квартал 2021 року в сумі 16160,50 грн. 
8. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Пунктом 291.3 статті 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно з пунктом 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.
Відповідно до підпункту 3 пункту 291.4 статі 291 ПК України до третьої групи платників єдиного податку належать, зокрема: фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відповідно до абзацу 2 пункту 294.1 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.
Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 ПК України).
Згідно з пункту 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи (крім електронних резидентів (е-резидентів) сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (підпункт 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України).
Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до абзацу 3 підпункту 3 пункту 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу. 
Згідно пункту 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Приписами пункту 299.11 статті 299 ПК України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
9. Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених вище норм права дозоляє колегії суддів стверджувати, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. При цьому, передумовою прийняття рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку є проведення перевірки, висновки якої повинні бути викладені у відповідному акті.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. 
Суд наголошує на тому, предметом спору у цій справі є правомірність прийняття Відповідачем рішення про анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Клок», як платника єдиного податку.
Підставою прийняття Відповідачем такого рішення стали висновки акта перевірки наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення.
Зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Також колегія звертає увагу на те, що Верховний Суд при розгляді подібних адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Зазначені правові висновки викладено зокрема у постанові ВС 18 березня 2025 року у справі № 160/21398/24, а також від 26 лютого 2019 року у справі №805/1396/17-а, від 05 лютого 2019 року у справі №805/206/17-а, від 24 січня 2019 року у справі №813/1346/18, від 05 червня 2018 року у справі №813/4266/17. 
Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Повертаючись до обставин, цієї справи колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів проведення документальної перевірки Позивача, а довідка (акт) від 03.04.2023 № 696/26-15-04-16 взагалі не містить інформації щодо виду та підстав перевірки /т. 1 а.с. 24/. 
Окрім того, у матеріалах справи відсутні будь –які належні і допустимі у розумінні ст.ст. 73-74 КАС України докази, що контролюючим органом було дотримано право платника податку на отримання цієї довідки (акта), подання заперечень на акт тощо.
Окрім того, у постанові від 18 березня 2025 року у справі № 160/21398/24 Верховний Суд також звернув увагу на Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків затверджений наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за №1300/27745 (далі - Порядок №727).
Згідно з підпунктом 1 розділу ІІ вказаного Порядку результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а в разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.
Пунктами 3-5 зазначеного розділу ІІ Порядку №727 передбачено, що акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У ньому викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів. Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Верховний Суд наголосив на тому, що незважаючи на те, що акт податкової перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки. Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.
Про обов`язок деталізувати зміст виявлених порушень та необхідність відповідності такого опису вказаним висновкам про вчинене в акті перевірки акцентує увагу в численних рішеннях і Верховний Суд, зокрема в постанові від 26 червня 2023 року у справі №815/6819/14.
Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів звертає увагу на те, що в акті перевірки зазначено, що за ТОВ «Клок» обліковується податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів по 18050300 (єдиний податок з юридичних осіб) та станом на 01.04.2023 складає 28769 грн.
Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, Позивачем вчинялися активні дії щодо сплати заборгованості по єдиному податку, що виникла у зв`язку з несплатою в повному обсязі самостійно визначених податкових зобов`язань відповідно до податкової декларації платника єдиного податку за півріччя 2021 року № 9215432944 від 31 липня 2021 року в сумі 19 186,49 грн (термін сплати 19 серпня 2021 року) та відповідно до податкової декларації платника єдиного податку за III квартали 2021 року № 9333637355 від 07 листопада 2021 року в сумі 16 160,50 грн (термін сплати 19 листопада 2021 року). 
Так відповідно до платіжного доручення № 1329 від 04.08.2021 Позивачем було сплачено єдиний податок за 2 квартал 2021 року в сумі 19 186,50 грн, та відповідно до платіжного доручення № 1343 від 08.11.2021 року сплачено єдиний податок за 3 квартал 2021 року в сумі 16160,50 грн (ас.с. 29 та 33).
Натомість, Апелянт стверджує, що ці кошти обліковуються в ІКП військового збору та технічно не були зараховані як належне виконання податкового обов`язку. 
Втім, судова колегія звертає увагу на те, що помилкова сплата коштів на інший казначейський рахунок не може бути розцінена, як невиконання платником єдиного податку свого обов`язку. Невірне зазначення платником призначення платежу не призвело до ненадходження відповідної суми податку до бюджету у визначений законом строк.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 813/4266/17.
Водночас, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у межах законодавчо встановленого строку для такої сплати платник не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення номеру рахунку та/або коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного адміністративного суду Верховного суду в справі №808/3455/15 від 02 червня 2020 року та в справі №824/2467/15-а від 29 січня 2020 року.
Разом з тим, як правильно акцентував увагу суд першої інстанції, сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України" (абз. 3 п.87.1 ст.87 ПК України).
Положеннями пункту 87.9 статті 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, на контролюючий орган покладений обов`язок зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
За таких обставин та з огляду на усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що контролюючий орган при прийнятті рішення №696/26-15-04-16-12 від 27.04.2023про анулювання реєстрації платника єдиного податку діяв усупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому зазначене рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню.
Також суд звертає увагу, що в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог зобов`язального характеру, а тому вимоги Апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Надаючи оцінку всім доводам апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, доводи апеляційної не спростовують висновків суду, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року – без змін.
10. Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 15 вересня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев