КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№22-ц/824/8936/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026року  місто Київ
справа №757/56780/25-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Бусик О.Л., повний текст рішення складено 04 лютого 2026року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року позивач ТОВ «Позняки-Автосервіс» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з  ОСОБА_1 на його користь:
заборгованість за надані послуги по утриманню та обслуговуванню автостоянки (гаража) у розмірі 13060 грн. за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2025 року, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати з оплати правничої допомоги у розмірі 3500 грн.
В обґрунтування вимог посилався на те, що ТОВ«Позняки-Автосервіс» здійснює діяльність з експлуатації та технічного обслуговування підземної автостоянки (підземного паркінгу) за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта №326 від 15 жовтня 2003року. 
Вказував, що відповідач є власником автостоянки (гаража) № НОМЕР_1 в секції «А» та автостоянки (гаража) № НОМЕР_2 в секції «А» підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначав, що з 01вересня 2021 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця у розмірі 580грн.щомісячно, а з 01грудня 2022 року - 750 грн. щомісячно (діючий тариф). 
Посилався на те, що відповідач отримувала послуги з обслуговування автостоянок, проте зобов'язання щодо своєчасної оплати за надані послуги у повному обсязі виконані не були, у зв'язку із чим за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2025 року утворилася заборгованість, яка становить 13060 грн.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року у задоволенні позову ТОВ «Позняки-Автосервіс» відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Позняки-Автосервіс» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог посилався на те, що наявними в матеріалах справи розрахунками витрат по утриманню та експлуатації стоянки підтверджується, що з 01 вересня 2021 року вартість витрат по утриманню одного машиномісця становила 580 грн. щомісячно, а за два машиномісця - 1160 грн., а з 01 грудня 2022 року вартість витрат по утриманню одного машиномісця становила 750 грн. щомісячно, а за два машиномісця - 1500 грн.
Вказував, що безпідставними є доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, що з моменту набуття права власності на обидва паркомісця №30, 31 секції А, відповідач здійснює регулярні платежі в передбаченому усним договором з позивачем розмірі 1160 грн. за 2 паркомісця, тобто відповідач в повному обсязі виконала свої зобов`язання за усним договором з позивачем та продовжує виконувати їх і надалі.
Зазначав, що суд першої інстанції не звернув увагу, що між сторонами відсутній будь який усний чи письмовий договір про надання послуг з утримання та обслуговування автостоянки (гаража) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в секції «А» підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилався на те, що здійснені відповідачем оплати в розмірі 580 грн. за одне машиномісце зараховувались позивачем як часткова оплата послуг. Внаслідок різниці між фактичними оплатами і діючим тарифом, в період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2025 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 13060,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу, що позовні вимоги в даній справі обґрунтовані тим, що відсутність договірних відносин між сторонами не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг по утриманню машиномісць.
Зазначав, що та обставина, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання та обслуговування з утримання та обслуговування автостоянки (гаража) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в секції «А» підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 не є спірною, оскільки визнається обома сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України (ч.2 ст.509 ЦК України), та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості (ч.3 ст.509 ЦК України).
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ч.4 ст.319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.
Згідно зі ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Організацію та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів (автомобілів, автобусів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, мопедів, причепів), що належать громадянам, а також транзитних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні та міжміські перевезення, регламентують Правила зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року №115.
Вказані Правила поширюються на всі автостоянки (крім автостоянок - гаражних кооперативів), що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб`єктами господарської діяльності, чи належать цим суб`єктам (п.1 Правил).
Відповідно до п.п.15, 16 зазначених Правил, плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. На всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове - на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу.
Як зауважив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2020 року у справі №755/11585/16-ц відносини між споживачем та особою, яка надає житлово-комунальні послуги, у тому числі й щодо нежитлових приміщень, до яких відноситься підземний паркінг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
З огляду на викладене можна дійти висновку, що до спірних правовідносин у цій справі мають застосовуватися положення законодавства про житлово-комунальні послуги, зокрема про те, що незважаючи на наявність чи відсутність договору власник зобов'язаний сплачувати за ті послуги, яка фактично споживає, зокрема за послуги з утримання паркінгу.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Позняки-автосервіс» здійснює діяльність з технічного обслуговування підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 прийнятої до експлуатації державною приймальною комісією відповідно до акта №326 від 15 жовтня 2003 року.
ОСОБА_1 з 01 листопада 2022 року є власником автостоянки №30 та №31 в підземній автостоянці секції «А» за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17 жовтня 2025 року №448288964. Вказана обставина визнається відповідачем.
Згідно розрахунку заборгованості за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2025 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 13060 грн.
ТОВ «Позняки-Автосервіс» надано копії документів, що стосуються утримання та обслуговування підземної автостоянки за адресою АДРЕСА_1 , зокрема: документи на підтвердження оплати водопостачання паркінгу, послуг з диспетчеризації, комплексу робіт з перевірки електрокабелів, охорони паркінгу, обслуговування (реагування) на сигнал «тривога», технічного обслуговування установок автоматичної пожежної сигналізації, автоматичної системи пожежогасіння.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що відповідач є власником двох гаражів та остання отримувала послуги з обслуговування автостоянок, проте зобов'язання щодо своєчасної оплати за надані послуги у повному обсязі виконані не були, у зв'язку із чим за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2025 року утворилася заборгованість, яка становить 13060 грн.
Відповідач, у відзиві на позовну заяву заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що з моменту набуття права власності на обидва паркомісця №№ НОМЕР_1 , 31 секції «А», здійснює регулярні платежі в передбаченому усним договором з позивачем розмірі 1160 грн. за 2 паркомісця /580 грн. за одне, за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2025 року на загальну суму 41760 грн., що підтверджується банківськими квитанціями про сплату. Вказувала, що вона у повному обсязі виконала свої зобов`язання за усним договором з позивачем та продовжує виконувати їх і надалі. Зазначала, що їй не повідомлялось про зміну розміру вартості послуг з 01 грудня 2022 року за 2 місця з 1160 грн. до 1500 грн. Пропозиції укласти відповідний договір про підвищення тарифу з 580,00 грн. на 750,00 грн. за обслуговування машиномісця починаючи з 01 листопада 2022 ороку по 31 жовтня 2025 року не надходило. Вважає, що позивач не мав підстав нараховувати їй заборгованість за обслуговування у збільшеному розмірі до 1500 грн., оскільки не було узгоджено з нею, тому такий розмір щомісячної плати не може враховуватись для визначення розміру заборгованості.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Позняки-Автосервіс» та відповідачем утворились договірні відносини, які і породжують цивільні права та обов`язки у сфері житлово-комунальних послуг, в порядку ст.11 ЦК України.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №761/48615/18-ц (провадження №61-14819св2), від 09 червня 2021 року у справі №303/7554/16-ц (провадження №61-20523св19), від 28 липня 2021 року у справі №554/7740/17 (провадження №61-13603св19).
В силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже відсутність договору не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати за фактично надані їй послуги з утримання машиномісця, оскільки такі послуги не можуть бути відокремлені та щодо отримання яких відповідач не може бути позбавлена у зв`язку із специфікацією їх надання (прибирання, охорона, утримання систем пожежної безпеки, освітлення тощо), які здійснюються для власників усіх машиномісць одночасно.
При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач фактично не споживає послуги з утримання паркінгу матеріали справи не містять. Натомість, відповідачем не заперечується факт часткової сплати нею коштів за послуги з утримання паркомісць.
Доводи відповідача щодо не повідомлення її про зміну розміру вартості послуг з 01 грудня 2022 року за 2 місця з 1160 грн. до 1500 грн. та відсутності пропозиції укласти відповідний договір про підвищення тарифу колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_1 своїми діями, а саме частковою сплатою коштів у спірний період та користуванням паркомісцями прийняла умови договору. 
Відповідач не довела факту неналежного виконання позивачем своїх обов'язків з утримання паркомісць, належних останній на праві власності, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 оскаржувала встановлені тарифи та нарахування виконавця.
Таким чином, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідачу як власнику автостоянок №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в підземній автостоянці секції « А » за адресою: АДРЕСА_1 надавалися житлово-комунальні послуги, які вона була зобов'язана оплачувати, оскільки фактично користуваласяся ними як співвласник підземної автостоянки у багатоквартирному житловому будинку, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати обов`язкових платежів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Позняки-Автосервіс» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги по утриманню та обслуговуванню автостоянки (гаража) у розмірі 13060 грн. за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2025 року.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, отже рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ТОВ «Позняки-Автосервіс».
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1, 2, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Позняки-Автосервіс» у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн., а в апеляційній скарзі витрати на правову допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн.
На підтвердження надання правничої допомоги ТОВ «Позняки-Автосервіс» надано копії: договору №18/08/23ПА про надання правничої допомоги, укладеним між ТОВ «Позняки-Автосервіс» та адвокатом Фоменко Д.А., додаткової угоди №10 до договору №18/08/23ПА на суму 3500 грн.; додаткової угоди №16 від 12 лютого 2026 року до договору №18/08/23ПА на суму 4000 грн.
Відповідач не подавала заперечень щодо розміру судових витрат на правову допомогу.
Враховуючи що позов ТОВ «Позняки-Автосервіс» підлягає задоволенню, колегія суддів відповідно до статті 141 ЦПК України приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 3500 грн. та в суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору.
Також з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 3028 грн. та в суді апеляційної інстанції у розмірі 4542 грн.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс», місцезнаходження: місто Київ, вул. Анни Ахматової, 3, код ЄДРПОУ 30183224 заборгованість у розмірі 13060 грн., судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 3028 грн. та в суді апеляційної інстанції у розмірі 4542 грн., витрати на правову допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 3500 грн. та в суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: