Справа № 420/21763/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.03.2025 року №155650004685 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.07.1989 року по 31.12.1998 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки №150 від 26.03.2024 року та період отримання допомоги по безробіттю з 15.04.2002 року по 09.04.2003 року, з 07.04.2003 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 02.02.2004 року, з 13.11.2008 року по 27.10.2009 року починаючи з 05.03.2025 року.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.
Позов обґрунтований позивачем тим, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із завою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якого Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення від 05.03.2025 року №155650004685 про відмову в призначені пенсії за віком, оскільки у позивача немає необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком. Позивач вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим усупереч положенням чинного законодавства, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.
З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає про те, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. На підставі Закону № 1058-IV, рішенням Головного управління Одеській області №155650004685 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (на момент звернення до пенсійного органу вік 61 рік).
25 лютого 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Розглянувши звернення позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 05.03.2025 року №155650004685 «Про відмову у призначенні пенсії», яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії.
В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.03.2025 року №155650004685 «Про відмову у призначенні пенсії» зазначено про те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: - період роботи в колгоспі з 01.07.1989 року по 31.12.1998 року згідно довідки про стаж №150 від 26.03.2024 року, оскільки ім`я та по батькові не відповідають паспортним даним. Крім того, згідно довідок про заробітну плату за вказаний період №202 та 203 від 09.05.2024 року, а також згідно актів перевірок №1500-1003-1/4249 та №1500-1003-1/4250 від 08.05.2024 року, оскільки ім`я та по батькові не відповідають паспортним даним та немає підтвердження, що інших осіб з такими ініціалами не виявлено; - період з 07.08.2003 року по 02.02.2004 року протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття та отримувала матеріальну допомогу по безробіттю, оскільки відповідно до частини 1 статті 31 Закону «Про зайнятість населення» виплата матеріальної допомоги по безробіттю виплачується за умови, що середньомісячний сукупний дохід на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Період одержання такої допомоги не зараховується до страхового стажу як до 01.01.2004 року так і після 01.01.2004 року.
Позивач не погодився із правомірністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.03.2025 року №155650004685 «Про відмову у призначенні пенсії» та звернувся до суду із цим позовом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).
Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Трудовий стаж встановлюється на підставі уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці.
Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №291/99/17.
З оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі з 01.07.1989 року по 31.12.1998 року згідно довідки про стаж №150 від 26.03.2024 року, оскільки ім`я та по батькові не відповідають паспортним даним. Крім того, згідно довідок про заробітну плату за вказаний період №202 та 203 від 09.05.2024 року, а також згідно актів перевірок №1500-1003-1/4249 та №1500-1003-1/4250 від 08.05.2024 року, оскільки ім`я та по батькові не відповідають паспортним даним та немає підтвердження, що інших осіб з такими ініціалами не виявлено.
Порядок ведення трудових книжок, був урегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 та «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.
З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 05.10.1998 року вбачається, що у період з 01.07.1989 року по 31.12.1998 року ОСОБА_1 працював в колгоспі «Зоря». Будь-яких виправлень записи в трудовій книжці не містять.
При цьому, відповідачем не надано до суду жодних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача, тому суд вважає, що їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи позивача.
Крім того, суд зазначає, що позивач не несе відповідальність за правильність перекладу з російської мови його прізвища, ім`я та по - батькові у виданій Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Щиряївської селищної ради» довідці №150 від 26.03.2024 року. 
Таким чином до страхового стажу позивача має бути зарахований період його роботи з 01.07.1989 року по 31.12.1998 року. 
Щодо незарахування відповідачем періоду отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю з 07.08.2003 року по 02.02.2004 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 05.10.1998 року позивачу у період з 07.08.2003 року по 02.02.2004 року призначено матеріальну допомогу по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-III, в редакції чинній на час призначення виплати, безробітним, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю надається за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Матеріальна допомога по безробіттю надається протягом 180 календарних днів у розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Положеннями пункту «ж» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 №803-XI, чинного на час виплати позивачу допомоги по безробіттю, було передбачено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до стажу роботи, а також до безперервного трудового стажу.
Таким чином, на момент отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю правові норми передбачали зарахування періоду отримання такої до загального трудового стажу.
У зв`язку з вказаним не зарахування відповідачем періоду отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю з 07.08.2003 року по 02.02.2004 року до страхового стажу, є протиправним.
В позовній заяві позивач також зазначає, що до його трудового стажу не було зараховано період з 13.11.2008 року по 27.10.2009 року без будь-яких пояснень, в рішенні про відмову в призначенні пенсії це не відображено, однак вбачається з розрахунку страхового стажу доданого до рішення.
Так, з доданого до оскаржуваного рішення розрахунку права на пенсію ОСОБА_1 вбачається не зарахування до стажу роботи період з 13.11.2008 року по 27.10.2009 року.
В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.03.2025 року №155650004685 відсутні будь-які обґрунтування щодо не зарахування цього періоду.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.03.2025 року №155650004685 «Про відмову у призначенні пенсії» та його скасування.
Враховуючи протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.03.2025 року №155650004685 «Про відмову у призначенні пенсії», у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.02.2025 року з врахуванням висновків суду.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком суд зазначає про їх передчасність, оскільки судом досліджувалося лише питання правомірності не зарахування до стажу роботи певних періодів його роботи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.03.2025 року №155650004685 «Про відмову у призначенні пенсії», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.02.2025 року з врахуванням висновків суду, а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.03.2025 року №155650004685 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.07.1989 року по 31.12.1998 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки №150 від 26.03.2024 року та період отримання допомоги по безробіттю з 15.04.2002 року по 09.04.2003 року, з 07.04.2003 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 02.02.2004 року, з 13.11.2008 року по 27.10.2009 року починаючи з 05.03.2025 року – задовольнити частково.
Визнати противним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.03.2025 року №155650004685 «Про відмову у призначенні пенсії».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.02.2025 року з врахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА