ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" серпня 2026 р. Справа№ 910/631/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Суліма В.В.
суддів: Демидової А.М. 
Майданевича А.Г. 

при секретарі судового засідання: Шевченко Н.А. 
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились;
від третьої особи: не з`явились,

озглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Миронця Вадима Анатолійовича 
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2026 (повний текст рішення складено 01.06.2026)
у справі №910/631/26 (суддя - Ю.М. Смирнова)
за позовом Фізичної особи-підприємця Миронця Вадима Анатолійовича
до Департаменту патрульної поліції
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень»
про визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ: 

Фізична особа-підприємець Миронець Вадим Анатолійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання такою, що не підлягає виконанню банківської гарантії №3253/25-ГВе від 18.08.2025, виданої Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» Департаменту патрульної поліції.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 27.08.2025 між ним та відповідачем був укладений договір №713, за умовами якого позивач зобов`язується в межах твердої договірної ціни (додаток №1 до договору) провести на свій ризик власними силами та засобами у строки, встановлені у договорі, роботи з: «Реконструкції даху під мансарду будівлі батальйону патрульної поліції за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул.Сухоярська, 18-А. Коригування» за кодом ДК 021:2015 - 45450000-6 «Інші завершальні будівельні роботи» в обсягах, передбачених кошторисною документацією, на підставі якої складено локальний кошторис (додаток №2 до договору), з дотриманням діючих будівельних норм і правил, передбачених законодавством України, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.04.2026 у позові відмовлено повністю. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємць Миронець Вадим Анатолійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2026 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи.
Суд помилково дійшов висновку, що для виплати за банківською гарантією достатньо лише пред`явлення бенефіціаром вимоги, не встановивши наявності гарантійного випадку - порушення принципалом основного зобов`язання, що суперечить статтям 560, 563 ЦК України та правовим висновкам Верховного Суду.
При цьому суд не надав належної оцінки доводам і доказам позивача про відсутність порушення ним договору, а також про те, що виконання договору стало неможливим унаслідок невиконання відповідачем своїх договірних обов`язків.
Крім того, суд не врахував умови банківської гарантії, не дослідив усі докази у їх сукупності відповідно до статей 79, 86 ГПК України та безпідставно визнав обраний позивачем спосіб захисту неналежним.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Миронця Вадима Анатолійовича та призначено до розгляду на 05.08.2026.
03.07.2026 від третьої особи до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній підтримує доводи апеляційної скарги та вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене без належного дослідження обставин справи.
Банк зазначає, що неможливість виконання принципалом договору була зумовлена невиконанням замовником своїх договірних обов`язків, зокрема непереданням будівельного майданчика, неотриманням необхідних дозволів та невчиненням інших дій, без яких виконання робіт було неможливим.
Отримавши вимогу бенефіціара про сплату коштів за банківською гарантією, банк повідомив принципала та встановив наявність судового спору щодо відсутності гарантійного випадку, що унеможливлювало безумовне задоволення вимоги бенефіціара.
Діючи відповідно до статей 565, 613 ЦК України та Положення НБУ № 639, Банк обґрунтовано відмовив у виплаті за гарантією, оскільки наявність гарантійного випадку була спірною та залежала від встановлення судом факту порушення принципалом основного зобов`язання.
На думку Банку, лише встановлення судом факту порушення принципалом умов договору може бути належною підставою для виконання банківської гарантії. За відсутності такого встановлення вимога бенефіціара не підлягає задоволенню, а банківська гарантія має бути визнана такою, що не підлягає виконанню.
09.07.2026 від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
На думку відповідача, апелянт помилково ототожнює незалежне зобов`язання гаранта з основним зобов`язанням за договором підряду. Відповідно до статті 562 ЦК України банківська гарантія є незалежною від основного зобов`язання, а гарант не перевіряє фактичне порушення договору, а лише відповідність вимоги умовам гарантії.
Відповідач посилається на актуальну практику Верховного Суду, відповідно до якої гарант зобов`язаний здійснити виплату, якщо вимога та додані документи за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії, а питання наявності чи відсутності порушення основного договору не входить до предмета перевірки гаранта.
Також зазначається, що вимога про сплату за банківською гарантією була подана у межах строку її дії, містила всі передбачені гарантією реквізити та відповідала її умовам, тому обов`язок гаранта щодо виплати виник у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідач вважає, що на момент звернення до суду права позивача не були порушені, оскільки гарант не здійснив виплату за гарантією, а обраний позивачем спосіб захисту є неналежним. Питання виконання чи невиконання договору підряду має вирішуватися в іншому судовому провадженні та не впливає на самостійний характер банківської гарантії.
Відповідач також заперечує доводи апелянта про вину замовника у невиконанні договору, вважаючи їх недоведеними та такими, що виходять за межі предмета доказування у цій справі.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/2039/26 від 30.07.2026, у зв`язку перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.22., 2.3.43. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/631/26.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2026 сформовано колегію суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий), Майданевич А.Г., Демидова А.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2026 справу № 910/631/26 прийнято до розгляду вищезазначеною колегією суддів.
Позивач у судове засідання 05.08.2026 не з`явився, однак через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання 05.08.2026 не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа.
Враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін у судовому засіданні 05.08.2026. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 27.08.2025 між Департаментом патрульної поліції (замовник) та Фізичною-особою підприємцем Миронцем Вадимом Анатолійовичем (виконавець) було укладено договір підряду №713 (договір), згідно п.1.1 якого виконавець зобов`язується в межах твердої договірної ціни (додаток №1 до договору) провести на свій ризик власними силами та засобами у строки, встановлені у договорі, роботи з реконструкції даху під мансарду будівлі Батальйону патрульної поліції за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул.Сухоярська, 18-А. Коригування за кодом ДК 021:2015 - 45450000-6 «Інші завершальні будівельні роботи» (роботи) в обсягах, передбачених кошторисною документацією, на підставі якої складено локальний кошторис (додаток №2 до договору), з дотриманням діючих будівельних норм і правил, передбачених законодавством України, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи.
Відповідно до п.2.1 договору роботи мали бути виконані в повному обсязі не пізніше 19.12.2025 з дати підписання договору уповноваженими особами сторін.
Приймання-передавання робіт оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в (акт) та довідкою про вартість виконаних будівельних та витрати за формою №КБ-3 (довідка) (п.2.2 договору).
Загальна вартість робіт за договором (договірна ціна) становить 3409500,00 грн без ПДВ відповідно до договірної ціни (додаток №1 до договору) та обсягів, передбачених локальним кошторисом (додаток №2 до договору) і включає в себе вартість матеріалів для виконання робіт, кошти на покриття ризиків, відповідно до кошторисних норм України, сплату усіх податків і зборів, обов`язкових платежів, що сплачуються або мають бути сплачені та інші витрати, пов`язані з виконанням робіт за договором (п.3.1 договору).
Згідно п.п.5.1, 5.1.1 договору виконавець зобов`язується, зокрема, виконати роботи якісно і своєчасно відповідно до умов цього договору, локального кошторису, будівельних норм і правил, а п.п.5.3, 5.3.2, 5.3.3, 5.3.4, 5.3.5 договору замовник, зокрема, зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за фактично виконані роботи відповідно до умов договору, прийняти фактично виконані роботи згідно акту у повному обсязі, надати виконавцю місця підключення до енергоносіїв та водопостачання, забезпечувати доступ прцівників виконавця до місць виконання робіт згідно з установленими на об`єкті режимними обмеженнями тощо.
Керуючись результатами проведення процедури закупівлі оприлюдненої на веб-порталі Уповноваженого органу (Ідентифікатор закупівлі) оголошення №UA-2025-07-24-011551-a), виконавець не пізніше дати укладання цього договору надає замовнику забезпечення виконання цього договору у формі банківської гарантії, в розмірі 5% від ціни цього договору, що складає 170475,00 грн (п.12.1 договору).
Згідно п.12.2 договору замовник повертає виконавцю забезпечення виконання цього договору в розмір 170475,00 грн протягом 5 банківських днів з моменту отримання відповідного листа виконавця, але не раніше повного та належного виконання умов цього договору.
У разі невиконання, неналежного, не повного виконання умов цього договору в частині надання послуг, що є предметом цього договору, замовник звільняється від виконання зобов`язання, передбаченого п.12.2 цього договору (п.12.3 договору).
Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін і діє до 31.12.2025 (включно) (п.15.1 договору).
18.08.2025 Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» як гарантом було видано банківську гарантію №3253/25-ГВе, з метою забезпечення виконання договору, який буде укладений між Фізичною-особою підприємцем Миронцем Вадимом Анатолійовичем (принципал) та Департаментом патрульної поліції (бенефіціар) в результаті визнання принципала переможцем відкритих торгів з особливостями про закупівлю «Роботи-відповідно до коду CPV за ДК 021:2015-454500006- «Інші завершальні будівельні роботи» (з реконструкції даху під мансарду будівлі Батальйону патрульної поліції за адресою: Київська область, м.Біла Церква, вул.Сухоярська, 18-А. Коригування) (номер оголошення про проведення закупівлі №UA-2025-07-24-011551-a), відповідно до повідомлення про намір укласти договір від 14.08.2025, сума гарантії-170475,00 грн, строк дії гарантії-по 31.12.2025.
Гарант цією гарантією безумовно і безвідклично зобов`язується протягом 5 банківських днів заплатити бенефіціару гарантійну суму у розмірі 170475,00 грн, після отримання від бенефіціара письмової вимоги з посиланням на цю гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара, якщо у вимозі буде вказано, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена бенефіціару у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням (як повністю так і частково) принципалом своїх зобов`язань у відповідності до договору із зазначенням обставин порушення принципалом своїх зобов`язань, передбачених договором.
Така письмова вимога бенефіціара повинна бути надана гаранту не пізніше 31.12.2025 включно. Письмова вимога бенефіціара про оплату направляється гаранту рекомендованим листом або кур`єрською поштою.
Зобов`язання гаранта перед бенефіціаром за цією гарантією закінчується повністю і автоматично у приміщенні третьої особи 31.12.2025.
Ця гарантія набуває чинності з моменту підписання її гарантом і діє по 31.12.2025 включно. Будь-яка вимога повинна бути отримана гарантом не пізніше цієї дати, після настання якої ця гарантія втрачає чинність незалежно від того, чи буде вона повернута для анулювання, чи ні.
Всі вимоги за цією гарантією мають бути надані до або на дату закінчення її дії.
Відповідачем на адресу третьої особи було направлено вимогу від 24.12.2025 №9841/41/3/05-2025 за банківською гарантією від 18.08.2025 №3253/25-ГВе про оплату гарантійної суми у розмірі 170475,00 грн у зв`язку з невиконанням принципалом своїх зобов`язань за договором за підписом заступника начальника Віталія Можейко.
14.01.2026 на електрону пошту позивача надійшов лист від третьої особи з повідомленням про те, що 14.01.2026 на адресу АТ «Бізбанк» від Департаменту патрульної поліції надійшла вимога №9841/41/3/05-2025 від 24.12.2025 по банківській гарантії №3253/25-ГВе від 18.08.2025 про сплату гарантійної суми у розмірі 170475,00 грн.
Як стверджує позивач у позовній заяві, 16.01.2026 ним направлено гаранту (третій особі) заперечення проти отриманої вимоги бенефіціара з підстав незаконності, необґрунтованості, неналежного представлення такої вимоги та відсутності гарантійного випадку.
Банком-гарантом на користь бенефіціара не було здійснено платіж за гарантією, що не заперечується учасниками справи.
Позивач вважає банківську гарантію від 18.08.2025 №3253/25-ГВе, видану Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» Департаменту патрульної поліції такою, що не підлягає виконанню з огляду на те, що порушення зобов`язання за договором від 27.08.2025 №713 виникло у зв`язку з простроченням відповідачем як замовником взятих на себе зобов`язань, відсутності належного реагування на об`єктивні обставини, що виникли, не передання відповідачем документів, необхідних для початку виконання робіт, а відтак відповідач безпідставно вимагає виконання банківської гарантії від 18.08.2025 №3253/25-ГВе.
Згідно із ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.
Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ст.562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Частинами першою, третьою ст.563 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Як передбачено ч.2 ст.564 Цивільного кодексу України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.
Відповідно до частин першої, третьої ст.565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.
Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника; повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.
Таким чином відповідно до наведених законодавчих положень, з одного боку, гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією; кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. З іншого боку, зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання; якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника; але повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.
Механізм забезпечувального інституту гарантії, на відміну від інших видів забезпечення виконання зобов`язань, передбачає укладення не двох (основного та забезпечувального), а трьох правочинів.
Перш за все-це договір між бенефіціаром (кредитором) та принципалом (боржником), який спрямований на виникнення основного зобов`язання. Умова щодо забезпечення основного зобов`язання гарантією може передбачатися таким договором або висуватися бенефіціаром як передумова укладення такого договору.
Обов`язок банку чи іншої фінансової установи щодо видачі банківської гарантії виникає з договору між принципалом і такою фінансовою установою. Надання гарантії є фінансовою послугою, яка надається на підставі договору. Цим договором можуть визначатися, серед іншого, умови гарантії, строк її дії, сума, на яку видається гарантія, строк видачі гарантії, розмір оплати послуг гаранта тощо.
Третім правочином у механізмі забезпечувального інституту гарантії є видача гарантії на користь бенефіціара, яка є одностороннім правочином. Саме з цього правочину виникає грошове зобов`язання гаранта.
Хоча у механізмі забезпечувального інституту гарантії беруть участь три суб`єкти - бенефіціар, принципал та гарант, зазначені вище правочини не зв`язують всіх їх одночасно. Так, договір між бенефіціаром і принципалом, з якого виникає основне зобов`язання, зв`язує лише бенефіціара і принципала, але не гаранта. Договір між принципалом і гарантом зв`язує лише принципала і гаранта, але не бенефіціара. Односторонній правочин щодо видачі гарантії створює обов`язки лише для гаранта, а бенефіціар є кредитором у відповідному грошовому зобов`язанні.
Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.
Виходячи з викладеного, законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, необхідно розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.
Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (ч.3 ст.563 Цивільного кодексу України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках.
Наведені вище норми Цивільного кодексу України необхідно розуміти таким чином, що гарант не вправі робити власних висновків щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії.
Стаття 565 Цивільного кодексу України визначає вичерпний перелік випадків, коли гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора. Цей перелік, зокрема, не містить такої підстави для відмови гаранта від платежу, як відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником.
Вищезазначені правові висновки, викладено у постановах Верховного Суду від 17.05.2024 у справі №910/17772/20, від 12.06.2025 у справі №910/4174/24.
Колегією суддів встановлено, що на виконання п.12.1 договору, позивачем (принципалом), в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, надано відповідачу банківську гарантію від 18.08.2025 №3253/25-ГВе, яка видана Акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень», яка є безумовною.
Відповідач у межах строку дії гарантії направив Акціонерному товариству «Банк інвестицій та заощаджень» вимогу від 24.12.2025 №9841/41/3/05-2025 про сплату грошової суми за гарантією, яка була отримана банком 25.12.2025, що підтверджується інформацією про відправлення №59001535723201 Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», а також зазначено в письмових поясненнях третьої особи по суті спору.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилався на відсутність гарантійного випадку, оскільки, на його думку, невиконання договору підряду було зумовлено неналежним виконанням договірних обов`язків самим замовником, у зв`язку з чим вимога бенефіціара про сплату коштів за гарантією є безпідставною.
Разом із тим колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що на момент звернення позивача до суду та на час ухвалення рішення у даній справі його права та охоронювані законом інтереси не були порушені.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України судовий захист надається у разі порушення, невизнання або оспорювання цивільного права чи інтересу особи. При цьому обов`язковою передумовою застосування будь-якого способу судового захисту є наявність порушеного права або законного інтересу особи саме на момент звернення до суду та розгляду спору.
Як правильно встановив суд першої інстанції, відповідач звернувся до банку-гаранта з вимогою про сплату гарантійної суми, однак така вимога банком виконана не була.
Зазначена обставина не заперечувалась жодним з учасників справи та підтверджується матеріалами справи.
Отже, станом на дату подання позову, а також на день ухвалення рішення місцевим господарським судом банківська гарантія не була виконана, грошові кошти на користь бенефіціара не були перераховані, відповідно у позивача не виникло жодних майнових наслідків, пов`язаних із виконанням гарантії, а його права не зазнали порушення.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивача є правильним та відповідає вимогам статей 15, 16 Цивільного кодексу України.
Посилання апелянта на те, що саме пред`явлення відповідачем вимоги до гаранта вже свідчило про порушення його прав, колегія суддів відхиляє.
Сам по собі факт направлення бенефіціаром вимоги гаранту не свідчить про виникнення у принципала порушеного права, оскільки така вимога лише ініціює процедуру реалізації гарантії та не породжує автоматичного виникнення у принципала негативних майнових наслідків.
До моменту здійснення гарантом виплати за банківською гарантією право позивача не є порушеним, а його доводи фактично зводяться до припущення про можливість настання таких наслідків у майбутньому.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необхідності дослідження питання наявності чи відсутності гарантійного випадку.
Незалежно від правової оцінки дій сторін основного договору, встановлення чи невстановлення факту порушення позивачем договірних зобов`язань саме по собі не усуває визначальної для даного спору обставини, а саме відсутності порушення права позивача станом на момент звернення до суду.
За відсутності порушеного права суд не наділений повноваженнями надавати декларативну оцінку правомірності можливих майбутніх дій учасників правовідносин або вирішувати питання, які можуть стати предметом іншого спору лише у разі фактичного порушення прав особи.
Доводи апелянта про те, що після ухвалення рішення місцевого господарського суду відповідач звернувся з окремим позовом до банку-гаранта про стягнення гарантійної суми та отримав відповідне судове рішення, колегія суддів також відхиляє.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, виходячи з обставин, які існували на момент його ухвалення.
Предметом апеляційного перегляду є правильність висновків місцевого господарського суду з урахуванням фактичних обставин, що існували під час розгляду справи судом першої інстанції, а не події, які настали після ухвалення оскаржуваного рішення.
Обставини, пов`язані з подальшим зверненням відповідача до суду з позовом до гаранта, ухваленням у іншій справі відповідного судового рішення або можливим виконанням банківської гарантії після завершення розгляду цієї справи судом першої інстанції, виникли вже після ухвалення оскаржуваного рішення та не можуть впливати на оцінку його законності й обґрунтованості.
У разі якщо після ухвалення рішення суду першої інстанції відбулися нові юридично значимі обставини, які, на думку позивача, свідчать про порушення його прав, такі обставини можуть бути предметом самостійного судового захисту у спосіб, визначений законом, однак вони не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, постановленого за фактичних обставин, що існували на момент його ухвалення.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з правовою оцінкою суду першої інстанції та необхідності переоцінки доказів, однак не спростовують встановленого судом факту відсутності порушеного права позивача на момент звернення до суду та ухвалення рішення, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального чи процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що місцевий господарський суд повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Судовий збір, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Миронця Вадима Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2026 року у справі № 910/631/26 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2026 року у справі № 910/631/26 залишити без змін. 
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта. 
4. Матеріали справи № 910/631/26 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя В.В. Сулім 

Судді А.М. Демидова

А.Г. Майданевич

Дата підписання 10.08.2026